191 



nu videre udenfor Mundingen af Tappen, fastner den 

 hurtig i Luften. Naturens Hensigt med de mange fine 

 Tappe istedetfor en eneste simpel Munding paa Vorten 

 ligger herved soleklar for Enhver, der veed, hvor afhaengig 

 den hurtiffe Udt0rring er af det sterre eller mindre Rum, 

 over hvilket Vaedsken fordeles. En Kraft udvendigfra maa 

 der vistnok til, forat Traaden 'skal kunne trsede ud af 

 Tappen, og som saadan virker snart Dyrets egen Tyngde, 

 snart et eller andet af dets Been thi at det skulde 

 vsere island til at udspreite eller udslynge den langtfra sig 

 i enhver Reining, saaledes som flere aeldre Psaturforskere 

 have meent, lader sig ikke med nogen Rimelighed antage. 

 I Almindelighed stode nu alle Traadene neppe en halv 

 Linie fra Tappene sammen og forenes ikke ved nogen 

 Snoning eller Omdreining, der f0rst i Sandhed kunde retfaer- 

 diggjere Sammenligningen med Spinderiet, men snarere 

 ved en staerk Sammenklaeben , der naesten kunde kaldes 

 Sammensmeltning , saa inderlig er den. At ^Edderkoppen 

 efter sitBehov er istand til at samle den ikke blot til een, 

 men til flere Hovedtraade, der altsaa paa een Gang og 

 jevnsides udgaae fra den, bar man ofte Leilighed til at see 

 f. Ex. naar den omspinder sit Bytte, dog maa den dertil 

 tage en Fod til Hjaelp, i hvis takkede Hager Traadene 

 holdes ud fra hverandre. Den chemiske Undersegelse af 

 Traaden bar udvist et i.Vand opleseligt, Gummi lignende 

 Stof, en harpixagtig Substants o. n. a. 



Til Stedet, hvor den fasthaefter Traaden, udvaelger den 

 heist et Punkt med lidt ujevn, ru Overflade. Fasthaeftningen 

 skeer derved, at den trykker de strittende Spindevorter 

 staerkt. 'stundom et Par Gange - - derimod, hvorved der 

 fremkommer en lille rund Skive, hvorfra de utallige Smaa- 

 traade ofte endnu i en Linies Laengde kunne forfelges til 



