211 



grenne Mosser, navnlig ved Kildevaeld og langs Elvene; 

 men isaer er det Lav- Art erne, som i mange forskjellige 

 Arter beklaede alle Stene med et sort, hvidt, guult eller 

 brunagtigt Taeppe i broget Blanding. Mange af dem 

 benyttes til Farvning, navnlig Viinsteen-, Steen-og 

 Vaegge-Lav*), den ferste til redt, den anden til bruunt og 

 den sidste til guult. IslandskMos er sjaelden paaFaer- 

 eerne, og om dette end ikke just gjaelder Rensdyr-Lav, 

 findes denne dog ikke i saa stor Maengde, at disse Dyr 

 kunde faae tilstraekkelig Naering derved, selv.om de ellers 

 kunde trives deroppe. 



Saaledes ere da Faereerne i botanisk Henseende et 

 fattigt Land, og det er derfor naturligt, at Plante-Verdenen 

 ikke bar stor Indflydelse paa Beboernes Liv eller danner 

 nogen Hoved-Betingelse for deres Existents; thi det er 

 kun en ringe Deel af deres Tid, de anvende paa Korn- 

 og H0-Avl, og dette Arbeide overlades desuden meest til 

 Kvinderne, medens Manden fserdes paa Fjeld eller Hav. 

 Bred bar for Faeringen ikke den samme Betydning som for 

 os her i Danmark, da animalsk Fade ofte kan traede 

 i Stedet derfor. Derfor laegge Faeringerne kun lidet Maerke til 

 Blomster og Sligt, de have langtfra Navne til alle deres 

 Planter og slet ingen Sands for Havedyrkning eller i 

 det Hele for at cultivere de Stykker af Landet, som kunne 

 dyrkes, hvilket sees af de store Straekninger, som hen- 

 ligge blot til Graesning, medens de godt kunne benyttes 

 til Ager; Forholdet mellem det dyrkede og udyrkede 

 Land er, idetmindste paa de nordlige 0er, som 1 : 60. 

 Faeringen taler ikke, som den danske -Bonde, om sine Jor- 



*) Lecanora tartarea f. Korki. Parmelia saxatilis. f. steinamosi. Farm 

 parielina. 



U* 



