224 



straekkelig h0i Steen - Indhegning (raett) , fra hvis Aabning 

 der gaae to Steen - Gjaerder ud som Arme for at holde 

 Flokken sammen; her rykker man nu Ulden af, hvor den 

 er 10s, men lader den f&ste Uld sidde, hvorved Dyret 

 kommer til at see forskreekkelig stygt ud. Naar man kan 

 formode, at Resten af Ulden er 10s, sarnies Flokken igjen, 

 og det samme Arbeide gjentages. Det haender vel, at en 

 og anden raa Karl rykker Ulden saa ubarmhjertig af, at 

 Blodet pibler frem ; men det h0rer heldigviis til de sjaeldne 

 Undtagelser. Om H0sten og henad Jul sarnies Hjorden 

 igjen paa samme Maade , og da udtages de Lam , som 

 skulle slagtes. Faare-Kj0det, der, som sagt, er meget 

 velsmagende, bliver deels fortseret fersk, deels saltet, deels 

 haengt op i aabne Traeskure (hjallur) for at t0rres i Vin- 

 den, og da kaldes det ,,skerpukot"; dette Kj0d kan holde 

 sig i Aar og Dag og smager brillant; Blodfct og Talgen 

 bruger man -ogsaa til at spise, og afSkindene, som barkes 

 gule i en Gr0d af knust Tormentille-Rod og Vand, laver 

 man de Sko, man gaaer bjemme med (rotu - skogvar). 

 Fodrodens Knokler piller man og bruger som Bdkker til 

 et gammel norsk Spil, som hedder ,,at kasta kongar." 

 Marven, som er en Laekkerbid, tager man altid ud, e'nten 

 ved at skille Benet paalangs eller ved at slaae det over 

 med Ryggen af Tollekniven. 



K0erne paa Faer0erne ere vel en Deel mindre end 

 de danske, men deres Maelk er fed og temmelig rigelig; 

 paa nogle Steder, navnlig paa den vest for Mikjunaes 

 liggende Mikjunaes-Holm, fodres Oxer, hvis Kj0d er ganske 

 udmaBrket. HornkvsegetbehandlesligesomheriDanmark; men 

 Hestene, som kaldes, ,(h)ross", gaaeudeiFjeldene ligesom 

 Faarene. De ere smaa, somNorbagger, men slankere ognettere. 



