228 



Flokke henne paa den stille, blanke S0; Moderen f0rer 

 an, og de smaa, blede jEllinger vippe saa let op og ned 

 ad Balgerne; Andrikkerne ere samlede udenfor 0erne, 

 efterat jEllingerne have forladt Reden. ^Ederfuglene bygge 

 snart oppe mellem Fjeldene, snart paa lave Holme i Ha- 

 vet; Reden er simpel som en anden Vildand-Rede , og 

 jEderfuglen bar ligesom de fleste Dykkefugle den Skik 

 at plukke Dunene af sit Bryst, hvorved der fremkomme 

 en eller to nogne Pletter (Rugepletter) ; Dunene laegges i 

 en Krands om Redens Rand, og ^Eggene varmes meget 

 ved at ligge umiddelbart op til Moderens negne Hud. Paa 

 Kirkjubo-Holmen, hvor der bygger en heelKoloni, ere de 

 saa tamme, at man kan tage dem af Reden med Haenderne 

 og laegge dem ned igjen. I0vrigt er der ikke nu saa 

 mange ^Ederfugle paa Faer0erne , at der kan udf0res Duun 

 af nogen Betydning; thi, uagtet Forbudet derimod, skydes 

 de jaevnlig for at spises, og det er dog en tarvelig Kost, 

 isaer de gamle. 



Alt som vi roe laenger ind mod Land, aftager Fugle- 

 nes Antal; i de steile, sorte Klipper sidder der kun en 

 enkelt Blaamaage*) paa en fremspringende Blok, eller 

 en Skarv-Unge straekker Halsen frem fra en skjult Afsats, 

 hvor den bar siddet og lyttet til Baekkens eentonige Fald 

 ned over Klippevaeggen. I Braendingen, der hvor B01gerne 

 mile ind over og imellem de store Stene (,,Uren"), kunne 

 vi endnu see nogle Teister, pibende som Muus og mun- 

 tert nikkende med Hovedet; men paa Stenene have nogle 

 Strandskader**) leiret sig; de have trukket det ene af 

 de r0de Been op under Fjedrene og sidde nu med Ho- 



*) Larus argentalus. Faer. Masi. 

 **) Haematopus. Faer. Tjaldur. 



