231 



Larverne af den sidste ere til stor Fortraed, idet de 

 ofte aldeles tilintetgjere Graesgangene udgjere Hoved- 

 massen af de flyvende Insekter paa Faereerne. Under Ste- 

 nene ere ligesom her i Danmark en Deel L0bere (faer. 

 Svartaklugga) at fmde, i Dammen er der Vandkalve, 

 og i Graest0rven paa Tagene er der hele Skarer af Oren- 

 tvister (faer. Tvisterta), som ofte i Bunkeviis falde ned 

 paa Bordet fra Loftet, mens man sidder allerbedst. 



Vandre vi nu opad Fjeldene i den fiensigt ogsaa 

 der at holde 0ie med Fuglelivet, saa ville vi der af og til 

 traeffe Piblaerker, Steenpikkere og Krager ligesom i B0en; 

 men disse ere ikke talrige og give ikke Fjeldene deres 

 eiendommelige Characteer i denne Iletning. Med Und 

 tagelse af en enkelt Sneespurv (faer. Snjtftitlingurj , som 

 lader sin smukke Stemme here fra et fremspringende 

 Klippestykke , og en Hob sorte og hvidspraglede Ravne, 

 hvis klangfulde ,,klong, klong'' giver Gjenlyd i de dybe, 

 0de K10fter, hvor de bygge, traeffe vi her kun Vadere og 

 Sv0mmefugle. I det taette Graes paa Myrerne bar Hors- 

 gegen sin Rede og flyver op med sin eiendommelige 

 Brummen naesten ved hvert Skridt, man gj0r; Regnspo- 

 ven sidder og speider forsigtig paaTuerne, og dens klare, 

 staerke F10itetoner lyde vidt omkring. Imellem Gruus og 

 Graes paa Braekkerne har Strandskaden sin Rede og 

 svaermer omkring Vandreren med et staerkt, gjennemtraen- 

 gende Skrig for at forsvare sit Bo; hvor Fjeldet, graes- 

 begroet, skraaner nedad mod Havet har en Koloni Sil de- 

 Ma age r (faer. Likka) sit Hjem, og kort derfra kunne vi 

 sarnie velsmagende ^Eg i Sneseviis af Haettenterner. 

 Paa Fjeldets Ryg afbrydes den uendelige Stilhed smukt af 

 Hjeil ernes' (faer. Ltfgv) F10iten, som aengstelig ile gjen- 

 nemLyngen, hvor de have lagt deres bruunplettede, paere- 



