234 



ligt paa 0erne i Kattegattet og Ostersaen, men Lunden 

 aldrig. Lomvien og Teisten, der begge to ikke saa 

 sjaelden traeffes her i Danmark, navnlig om Vinteren, 

 hare til samme Slaegt; de have et langt, sammentrykt , 

 spidst Naeb og ere sorte, men den farste hvid under- 

 neden som de forrige, den sidste heelt glindsende sort 

 med grant Skjaer og et hvidt Speil paa Vingerne. Lom- 

 viens Been ere brune, Teistens r0de. Endelig er der 

 den langhalsede Skarv, hvis Arts-Kammerat (Aalekrage, 

 S0ravn) er kun altfor almindelig paa adskillige skovgroede 

 0er her; den er glindsende sort og spiller i grant. Med 

 de brede Fadder, hvis 4 Taeer ere forenede i Svamme- 

 huden , sidder den sikkert paa Klipperne og svammer godt 

 i Havet med hele Kroppen under Vandet, saa kun Ho- 

 vedet er ovenfor; det skarpe, krogede Naeb er ret skikket 

 til at holde fast paa de glatte Fisk, som uden -Modstand 

 glide ned igjennem det store Gab; Tungen er kun en 

 lille Knop nede i Halsen. 



Bar Lseseren af denne korte Beskrivelse et Billede af 

 FuglebjergenesBeboere, skal jeg forsage at anskueliggjare 

 disse Dyrs Hjem ved at benytte som Exempel det store 

 Fuglebjerg imellem Saxin og Vestmannahavn paa Nord- 

 Strama, hvilket jeg i det Forrige leilighedsviis har na3vnet. 

 Naar man roer fra Vestmannahavn ud af Fjorden imellem 

 Strama og Vaaga, viser der sig en hai Klippemuur med 

 et Hul i, der seer ud som en hai Port; igjennem denne 

 Port kommer man ind i et rummeligt Basin, og det viser 

 sig da, at Muren er temmelig langt skilt fra den egentlige 

 Fjeldvaeg. Her er Fuglebjerget; paa alle Sider er man 

 omgiven af sorte Klippevaegge af 121400 Fods Haide, 

 af hvis dybe Klefter og Huler Saen spraiter ud med for- 

 faerdelig Dundren. Fjeldvseggen er forsynet med Hylder, 



