236 



Overst oppe i Bjerget boer Lunden, i Forening med 

 nogle Svartbager og Blaamaager, hvilke sidste dog 

 ikke hore til de egentlige Bjergfugle ; men de gj0re hoved- 

 sagelig kun Forstyrrelse i Bjerget ved at tage Ungerne 

 fra Lunderne. Lunden graver sig Huller i den lose lord 

 ovenpaa Bjerget og Isegger deri sit ene, hvide JSg; den 

 dykker fortraeffeligt som Alken og Lomvien, men flyver 

 ligesom disse med en besvaerlig, surrende Flugt som en 

 Bi. Lunderne boe saa h0it, at man naesten kun kan see 

 dem, idet de flyve til og fra deres Reder. 



De Fugle, der bygge paa Fuglebjergene, isaer Lunde, 

 Alk og Lomvie, ere Gjenstand for en overordentlig vigtig, 

 men ogsaa overordentlig farlig Fangst. Man fanger 

 Fuglene enten med et Naet, der er fastgjort paa Enden af 

 en lang Stang, eller med Haenderne; men det Sidste kan 

 kun anvendes, hvor Fuglene i Bjergene ere meget tamme. 

 Lunderne traekker man ud af deres Huler deels med Haan- 

 den, idet den arrige Fugl knurrende bider fast iFingeren, 

 eller ved Hjaelp at en Fiskekrog paa Enden af en Stang. 

 Den egentlige Fuglefangst gaaer for sig i Juli Maaned, 

 naar Ungerne ere flyvefaerdige ; Bjerget bestiges enten 

 nedenfra, eller man fares derned ovenfra. I forste Til- 

 faelde roe to Mand hen til Bjerget; de have et Reb med 

 af en 40 Alens Laengde ; dette binde de om Livet paa bin- 

 anden, saaledes at der er 20 30 Alen imellem. Den 

 Ene begynder nu at klattre op, idet den Anden st0tter 

 ham under Saedet med en Stang, paa hvis Ende der er 

 befaestet et Braet. Naar den F0rste bar naaet en Hylde, 

 hvor han har Fodfaeste , traekker ban den Anden op 

 til sig, og saaledes fortsaette de Opstigningen ; begge have 

 Fuglestangen med. Skulde den Ene glide ud, maa den 

 Anden holde ham ved Hjaelp af Rebet; men det haendes 



