237 



jo desvaerre hvert Aar, at Nogle omkomme. Naar de ere 

 komne til Fuglenes Byggesteder, tage de dem med Haen- 

 derne, eller, hvis de ere vildere, kaste de Naettet over 

 dem, dreie Halsen om paa dem og kaste dem ned til 

 Baaden, der venter nedenunder, eller binde dem i Bund- 

 ter og baere dem paa Ryggen. 



Mange Bjerge kunne ikke bestiges nedenfra, fordi de 

 ere for steile; i disse bliver Fuglemanden firet ned oven- 

 fra. En Bjergline af 3900 Alens Laengde bliver bunden 

 om Fuglemandens Liv, og i denne haeftes nogle brede 

 Seler, dergaae omkring Laarene , saa at ban sidder nogen- 

 lunde mageligt; desuden bar ban en tynd Snor haeftet ved 

 sig for at give Tegn med til de Ovenstaaende ; i Haanden 

 bar ban sin Fuglestang. Ud over Skraenten er der lagt 

 et Tree, for at Linen ikke skal slides istykker paa den 

 skarpe Klippe. Nu lader ban sig fire ned, idet 6 Mand 

 foroven holde i Linen; ban styrer sin Fart med Stangen, 

 for at ban ikke skal komme til at svinge rundt i Linen 

 eller st0de sig paa de fremstaaende Klippespidser. Er der 

 en HvaBlving ind i Bjerget, hvori der er Fugle, stader ban 

 fra med Stangen og giver sig enSvingning, saa ban naaer 

 det forenskede Sted. Naar ban er kommen paa Hylder, 

 bvor der bygger Fugle, leser ban Linen af sig, haefter 

 den til en Steen, og springer nu fra den ene Hylde til 

 den anden, hvor der ofte ikke er mere end en Fodbred 

 Plads; over ham er Bjerget steilt og glat som en muret 

 Vaeg, nedenunder bruser Havet i 1000 Fods Dybde 

 men ban svimler ikke, ban er vant dertil fra sin Barndom. 

 Undertiden saetter Fuglemanden sig paa en Udpynt oppe 

 i Bjerget og fanger herfra med stor Behaendighed de forbi- 

 flyvende Fugle i sit Naet; dette kaldes ,,at fleyga i( og 

 oretages heist om Aftenen, i stille Veir. Paa en 



