159 



blive fri for disse ubeleilige, ofte farlige Snyltegjaester, alt- 

 saa at faae at vide, hvorved man kan holde dem borte 

 fra sig. Det lader sig ikke endnu gjere, at give bestemte 

 Oplysninger herom for hver af de enkelte Arter, hvoraf 

 det menneskelige Legeme kan hjemseges. Det tor endnu 

 ansees for tvivlsomt, om navnlig den almindelige Baendel- 

 orm virkelig, som Dr. Kiichenmeister paastaaer, hidrerer 

 fra Nydelse af raat tintet Flesk, enten friskt (smurt som 

 Fedt paa Brod) eller svagt reget. Kim saameget ter an- 

 sees for afgjort, at ogsaa Menneskets Indvoldsorme i alle 

 Tilfaelde ere i Form af mikroskopiske ^Eg og Embryoner 

 komne udvendigtfra ind i Legemet. At undgaae dette kan 

 i Reglen maaskee vaere meget vanskeligt; thi hvert Dyr, 

 ogsaa det usleste Kryb, har af Naturen faaet Evnen at 

 overliste sit Bytte eller liste sig ind, hvor det er bestemt til 

 at leve og udvikle sig. Men paa den anden Side har og- 

 saa hver Skabning faaet Evnen at vaerge sig og saette Magt 

 mod Magt eller List mod List. Det mikroskopisk lille 

 Snyltedyr naaer sit Maal ved blot at felge sit Instinct; 

 Mennesket vil fmde det bedste Vaern imod det, ved 

 at felge sin instinctmaessige Modbydelighed mod Fede- 

 midler af et Dyr, der ere raae eller endmere syge af Ud- 

 seende , fremdeles mod ul ureenlig Behandling af F0de- 

 midlerne og mod Ureenlighed overhovedet. 



Det gjelder ikke laengere, at stole paa den Saetning, 

 ifolge hvilken Indvoldsormene i eet Dyr altid skulde vaere 

 forskjellige fra dem i hvert andet. Det viser sig meer og 

 meer, at Huusdyrenes Indvoldsorme for en stor Deel ere 

 ligeartede med Menneskets ; det har fremdeles viist sig, at 

 mangt et Dyrs Indvoldsorme af heelt forskjellig Form og 

 Bygning ere lavere Udviklingsformer af dem, der kunne 

 snylte i Mennesket, og ville forvandles til disse, saasnart 



