169 



planten, og kan da alter frembringe et nyt Kuld af Sporer. 

 Oftest er det de everste Celler, som ferst udtemme deres 

 Sporer; derefter gaaer IJdviklingen nedad. Den Masse 

 af Sporer, som udstremmer, kan \a3re saa stor, at Vandet 

 deraf farves grent. 



Vi have saaledes gjort Bekjendtskab med lingers og 

 Agardhs Undersegelser af Svaermsporerne ; den Forfatter 

 som bar anstillet de mest omfattende Undersegelser over 

 dette Phanomen , er imidlertid den franske Botariiker 

 Thuret. Han iagttog, at Nbet stedse er forsynet med 

 Fimrehaar, der som oftest ere tilstede i et Antal af to eller 

 fire. Ligesom Agardh benyttede ban Conferverne som 

 Udgangspunkt for sine Undersegelser. Saaledes bar ban 

 iagttaget Svaermsporernes Idvikling og Tilblivelse bos Cla- 

 jl o p h o r a g 1 o m e r a t a (Kiitz.), en lysegren, meget grenet Alge, 

 der voxer almindeligt i vore ferske Vande. Cellerne inde- 

 slutte i Begyndelsen kun en gren Slim . blandet med Stivelse- 



kugler ; senere forsvinde 

 disse, og Slimen bliver 

 tyk og antager en rnork, 

 olivengren Farve. Den 

 deler sig i mange Por- 

 tioner, der ere sam- 

 mendyngede Svaermspo- 

 rer, som kun vente paa, 

 atModercellen skal gaae 

 itu, forat de kunne ud- 

 brede sig i det om- 

 givende Vand. Denne 

 Begivenhed forberedes 



Fig. 4 Spidsen af en Green paa en gron Alge (Cladophora glo- 

 merata). De to nederste Celler ere fyldte med Svaarmsporer; af denOverste 

 ere de slupne ud gjennem Aabningen (m;, undtagen nogle Eflern5lere. 



Fig 5. Frie og spirende Sviermsporer af samme. 



