363 



den egenlige Jernstat , skjendt dens Jernmalme ikke kunne 

 maale sig med Missouri's. Del senest benyttede, men ikke 

 mindst vigtige , Metalbelte ligger paa begge Sider af 0vre- 

 s0en (ved Kewenaw og Fort William) og paa Kongeeen i 

 S0en, og indeslutter i en vulkansk Steenart de bekjendte 

 Masser af gedigent Robber med S01v, paa hvilke der nu 

 ere aabnede Bjergvaerker, der i Rigdom overgaae Alt, 

 hvad man hidtil bar kjendt. Spor af gamle Gruber vise, 

 at Indianerne skaffede sig dette deres vigtigste Metal ved 

 en, om ogsaa raa, IVjergvaerksdrift, og ikke blot opsamlede 

 de store Klumper, der laae paa Jordens Overflade men 

 nu vel alle ere forsvundne. En saadan Kobberblok, hvis 

 Vaegt blev anslaaet til 10000 , laae l#nge ved Ontonagon- 

 floden taet Syd for 0vres0en, f0r det var muligt at skaffe 

 den bort fra denne vilde og ufremkommelige Egn, og dog 

 var denne Masse kun ringe, sammenlignet med dem, som 

 ere bragte for Dagen i Minerne, thi man bar i den vul- 

 kanske Steenart, der bar bragt Kobberet med sig fra 

 Dybet, fundet Masser af det fineste Metal paa 1 60,000 &\ 



Solvets Forekomst med Kobberet i dette Belte viser 

 altsaa, at de aedle Metaller ikke mangle i Steenkulsregionen; 

 ogsaa Guldet forekommer paa en lang Straekning langs 

 Alleghanybjergene i Virginien, Carolinerne og Georgien, 

 men den aarlige Production (omtrent 2 Mill. Rdl.) er en 

 forsvindende St0rrelse mod de Masser, som Californien 

 udf0rer (for over 100 Mill. Rdl. om Aaret), og Guldregionen 

 i Vest hiBvder derfor ogsaa sin Ret til denne Benaevnelse. 



Trods sin Rigdom paa Salt forsyner Saltregionen dog 

 ikke Fristaterne med dette uundvaerlige Mineral; dertil er 

 den for aflukket og utilgaengelig. 0sten bar kun en 

 eneste Saltmine (i Virginien), men faaer ellers sit Forraad 

 fra de rige Saltkilder, der bryde ud igjennem de aeldste 



