371 



nogen af dem blive hidsig eller bruge Uqvemsord, lige- 

 meget hvem af dem, saa raaber Verden strax, naar den 

 hurer det: ,,Ungentlemanly!" uvserdigt en fri Mand, og 

 del er en Plet selv paa en Drengs Characteer. Det er 

 en herlig Skik, unaegteligt, men den er svaer at laere, 

 naar man ikke leerer den som ung. Af denne Anerkjen- 

 delse af Selvbeherskelsens Nedvendighed for en Borger 

 i en fri Stat felger ogsaa Amerikanerens Frygt for Alt, 

 hvad der kunde bringe ham til at glemme sig selv, bans 

 Frygt for spirituese Drikke, bans Frygt for Disputer, bans 

 Utilb0ielighed til at indlade sig naermere med Fremmede 

 om Politik, Religion eller hvadsomhelst, der kunde vaekke 

 Uenighed eller fremkalde Heftighed. Han siger derfor 

 ogsaa med Grund, naar der er Opleb i Gaden, og man 

 borer hairestede, stridende Stemmer: ,,Aa, det er et Par 

 Tydskere, der slaaes, eller et Par drukne Irlaendere"; det 

 er umuligt, at det kunde vaere Amerikanere. 



Men Begreberne om det Passende afvige der rigtignok 

 undertiden fra vore. Jeg bar selv engang hart en Mand 

 pneke fra Raadhuustrappen i Po'keepsie til det forsamlede 

 Folk om det tusindaarige Rige, om Napoleon, Kossuth, 

 Victoria og Nicolaus (det er de eneste Europaeere, den menige 

 Mand kjender af Navn), om Fred og Lyksalighed mellem 

 Menneskene og om Krigens Fordaervelighed. Over bans 

 Skuldre bang en lang guulKaabe, prydet med flagrende Baand 

 og Papirstrimler, der vare beskrevne med Skriftsprog; paa 

 Hovedet bar ban en h0i, red Hue, fuld af Indskrifter og 

 underlige Tegn , og i Haanden en Hyrdestav som Biskop- 

 pernes. 3 Dage efter hverandre, 3 Gange om Dagen blev 

 ban ved udeu at traettes, med samme Alvor og Begei- 

 string. Det havde ban Ret til, det var bans Overbeviis- 

 ning, og som en fri Mand kunde ban udtale den paa 



