360 



Vi kunne ikke ende denne almindelige Skildring uden 

 at tilfoie et Par Ord om de Rigdomme, som Fristaternes 

 Jordbund gjemmer i sit Skjed, og som Aar efter Aar drages 

 frem i stigende og stigende Maengder. En Betragtning af 

 Landets Overfladebeskatfenhed vil vise os, at det naturligt 

 deler sig i tre Partier: Alleghanybjergenes parallelle Kjeder 

 med deres Affald i 0st, Missisippidalen i Midten og Cor- 

 dillerernes brede Ryg med deres Affald i Vest. Til denne 

 Tredeling svarer en Tredeling af Planteverdenen, nemlig 

 Skovregionen i 0st, Graesregionen i Midten og 0rken- 

 regionen i Vest, men paa dennes yderste Graendser ved 

 det stille Havs Kyster vexle dog kraftige Skove med frodige 

 Prairier. Men ogsaa Betragtningen af Landets geognostiske 

 Beskaffenhed viser os en Tredeling, skjendt den ikke 

 ganske svarer til de nysnaevnte. Vi kunne skjelne mellem 

 Steenkulsregionen i 0st fra Atlanterhavets Kyst til de terre 

 Prairier i Vest, Gips- og Steensaltregionen i Midten og 

 Guldregionen i Vest ved det stille Havs Kyster.*) Steen- 

 kulsregionen er tillige de uaedle Metallers Hjem og derfor 

 ogsaa Fabrikflidens Saede, Saltregionen bar vel Steenkuls- 

 formationen men mangier dens vigtigste Led, Steenkullene, 

 og bar ingen Metaller af Betydenhed , og Guldregionen 

 gjemmer endnu eet aedelt Metal, Qviksolv, og maaskee 

 ogsaa Selv i sine Bjerge. Den glimrende Rolle, som 

 denne sidste en kort Tid bar spillet, vil ikke kunne be- 

 r0ve Steenkulsregionen dens Betydning som Fristaternes 

 vigtigste Mineral- og Metalhjem; det ,,sorte Guld" vil 

 hffivde sin Rang over det rede, og det maa derfor vsere 

 mig tilladt at gjere nogle faa Bemaerkninger om det vest- 

 lige Mineraldistrict. 



) Jules Marcou i Petermanns Mitlheilungen 1855. VI. 



