294 



vandlede til Dampe. Og i Yirkeligheden har dette ogsaa 

 viist sig fuldkommen bekraeftet ved de vigtige Fors0g , som 

 man i den Anledning bar anstillet. Allerede flere ganske 

 almindelige Erfaringer tyde hen derpaa; det er saaledes 

 en bekjendt Sag, at man feler en meget betydelig Kulde, 

 naar man lader et Par Draaber af den letfordampelige 

 J^ther bortdunste i Haanden, ligesom vi jo ofte anvende 

 Eau de Cologne for at borttage Heden. Dette beroer Alt 

 ikkun derpaa, at Vaedsken optager en stor Maengde Varme 

 i sig ved at fordampe og derved netop bortdrager Varmen 

 fra sin Omgivelse. Af samme Grund holder Vandet sig 

 stedse saa kjeligt i vore Vandkjelere, idet det siver ud 

 gjennem de mange fine Porer og bortdunster paa Karrets 

 Overflade. Det er ogsaa en vigtig Erfaring , at det kogende 

 Vands Temperatur aldrig overstiger 100, hvormeget vi 

 end vilde fyre under den aabne Kjedel; den hele optagne 

 Varmemaengde anvendes nemlig til at overfare Vandet i 

 den dampformige Tilstand; jo mere vi opvarme, desto 

 mere Vand fordampe vi blot, men Vandets Temperatur 

 stiger ikke. Dog maae vi betragte dette Forhold noget 

 neiere, og navnlig f0rst undersoge Vandets Fordampning. 

 Fylder man et Glaskar med Vand og opheder det, 

 seer man forst, at Smaabobler uddrives deraf, hidrerende 

 fra den Luft, som indeholdes i Vandet. Naar man imid- 

 lertid fortssetter Ophedningen, bemserker man snart, at 

 der paa Bunden danner sig talrige smaae Bobler, der i 

 Begyndelsen kun haeve sig et lidet Stykke op i Vandet for 

 dernaest atter at forsvinde. Disse ere Dampbobler, der 

 ferst danne sig paa de varmeste Steder og derpaa stige 

 op i den koldere Vaedske, hvor de dog igjen blive for- 

 taettede. Ved denne Fortaetning dannes mange lufttomme 

 Fr;m. hid i hvilke Vaedsken strommer fra alle Sider med 



