310 



at det Vaesentlige herved ikke er Polypernes Byggen, men 

 en successiv Haevning eller Saenkning af Havbunden, paa 

 hvilken de ferst have begyndt deres Vaerk. At en saadan 

 Haevning eller Saenkning virkelig finder Sted paa mange 

 andre Steder end i Sydhavet, haves mange Beviser for. 



Allerede paa Celsius's Tider var det en bekjendt 

 Sag blandt Beboerne paa Sverrigs 0stkyst, at Havet efter- 

 haanden trak sig tilbage fra Landet. Celsius selv an- 

 stillede derfor neiagtige Unders0gelser , hvorved denne 

 Kjendsgjerning tilfulde bekraeftedes, men man tilskrev den 

 den Gang ikke den rette Aarsag, idet man troede, at det 

 var Vandet, der sank. Det ligger jo saa naer, at betragte 

 Vandet som det Foranderlige og Landjorden som det Ufor- 

 anderlige, og dog, saa titroligt det end klinger, er i Vir- 

 keligheden det modsatte Tilfaeldet. At Bjerge og 0er 

 kunne fremstaae ved vulkanske Udbrud*), er bekjendt nok, 

 men at hele Landstraekninger kunne langsomt haeve og 

 saenke sig, uden at man maerker det, er en Paastand, der, 

 saa vidt vi vide, forst er fremsat af Leopold v. Buch, 

 og som nu er tilfulde beviist. 



Allerede den Omstaendighed , at det kun er paa en- 

 kelte Steder, en Forandring i Havets H0ide i Forhold til 

 Landjorden er blevet bemaerket, og end ydermere at denne 

 Forandring paa nogle Steder viser sig som en tilsyne- 

 ladende Stigen, paa andre som en Synken, tyder paa, at 

 det ikke kan vaere Havet, der forandrer sig, thi efter 

 hydrostatiske Love maa dettes Niveau stedse forblive eens 

 overalt; det kan vel i visse korte Perioder stige og atter 

 falde, saaledes som ved Flod og Ebbe, men en gradeviis 

 Stigen eller Falden i et laengere Tidsrum kan ikke fore- 



*) See dette Tidsskrifts Iste Bind Pag. 87. 



