69 



lager InstUutct for del literariske Ansvar i Henseende til Udviklingen 

 af Indstillingens Griinde, og de Yttringer, som deri kunne forekommc. 

 Vcl er det sandt, at den fattede Beslutning i mange Tilfelde antyder 

 en Billigelse eller Forkaslelse af visse Grundsaitninger, men selv da 

 har Selskabet dog ikke Ansvaret for Maaden, hvorpaa de ere udtrykte, 

 og som tit kan fore til Slutningsfolger, hvorover man ikke onsker at 

 udtale sig. 

 2. Naar Betaenkningen skal gives af Flere, enlen en Klasse eller 



en Comitee, vaelge de af deres Midte Een, til atforfalte den Betaenkning 

 hvorom man kommer overeens. Under bans Navn saettes : Betmnkniri' 

 gens Forfatter. Ilan ansees dog derfor ikke som mere ansvarlig for 

 Belaenkningens Indhold end de ovrige Deeltagere, men kun som ansvarlig 

 for den omhyggelige Affattelse. 



Under det franske Instituts Comiteebetaenkninger saettes i lige Hen- 

 sigt Ordet Rapporteur. Dette Franske Ord vil Selskabet neppe oplage; 

 soger man derimod et Ord, som allerede har nogen Brug for sig, 

 kunde Valget falde paa Ordet Refeveul, som dog har det imod sig 

 at det ogsaa er fremmedt. Jeg for min Deel vilde allerhelst saitte: 

 som Afl'attendc , eller cndog Affatlcr^ Verbct har gammel Borgerret 

 i Sprogct, og P. E. MUlcr oplyser Bcgrebet vcd et passende Exempel 

 naar han siger: vian a/f after et Document i den rigtige Form, man 

 forfatter et Skuespil." Substantivet troer jeg snart vilde vinde 

 Borgerret; men i Begyndelsen vilde det maaskee stode nogct, som 

 najsten alle nye Ord, og som blandt andet sikkert har vajret Tilfaeldet 

 med forfattc og Forfatter. 



Ved den foreslagne Kegel befriedcs Deeltagerne i en Betaenkning 

 fra al Strid om saadanne Udlryk, som ikke have en maerkelig Ind- 

 flydelse paa Meningenj for disse er Affatteren kun ansvarlig. 



3* Naar ikke alle Medlemmer af en Klasse eller Comilee komme 

 til een Mening over Sagen, maa de dog soge at komme overeens om 

 en fselles Betaenkning, hvori de ulige Menii'ger og derpaa byggede For- 

 slag frerasaettes. Skulde et saadant faelles Arbeide aldeles ikke lade sig 

 opnaae, fremsaetles de ulige Meninger af Vedkommende i sa^rskilte Be- 

 laenkninger. Ingen af dem, som skulde deeltage i at give Betaenkningen, 

 er berettiget til blot mundllig at meddele sin afvigende Mening. 



Vi have havt adskillige Exemplcr paa Afvigelser fra denne Frcm- 

 gangsmaade. 



4. Den Vedta^gt, at enhver Forfatter, som forste Gang har ind- 



sendt en Afhandling, der findes vaerdig til Optagelse i Selskabets Skrifter, 



skal have Selskabets Medaille i Solv (see Vedtaegterne § 19) ophaeves, 



og istedetfor denne Bestemmelse traeder folgende nye Vedtaegt : De For- 



slag, som meddeles i Betaenkuinger over indsendte Afhandlingcr, have 



