118 



anden Side ikke kutine naeglcs , at denne Indsigt ikke opnaacs paa allc 

 vore Udviklings Stadier. Imidlcrlid er delle ikke den Side , hvorfra 

 Undersogelsen fornenimelig skal anbefale sig ; men meget naere derved, 

 at den frcmstiller Sagen fra en anden Side end Melaphysiken , og ved 

 at fore Sandheden nwrmere frem for Anskuclsen paa den meesl levende 

 Maade indlemmer den i Menneskets Verdensanskuelse. 



Det forsle Skridt i Undersogelsen er , at overbevise sig cm , at 

 Naturlovene ere Fornuftlove ; det na?s(e, at see deres Gyldighed over 

 det bele Verdensalt. Herfra gaaer man over til at indsee , at Vaesener 

 som leve paa andre Verdenskloder , ikke kunde opfalte Tingene rigtigt, 

 med mindre deres Opfatningsevne i sit hele Vajsen var beslagtel med 

 vores. Men af Naturlovenes Almeengyldighed folger der ogsaa , at Be- 

 boerne af alle planelariske Verdenskloder frernbringes efter samme Love 

 sora Jordens , og allsaa maa have en Grundlighed i deres Kundskabs- 

 organer. Om Beboere af Sole eller af Koraeter, om nogen der findes, 

 kan dette Sidste ikke siges; men det staaer dog fast, at Gjenslandene 

 for deres Kundskaber ere de samme Naturlove underkaslede , og folge- 

 ligt Kundskabsevnen maa liave den Lighed med vores , som udkrseves 

 til at fatte disse Love. 



Den Tankegang, hvorved Ei faringsnaturlaeren kommcr til Indsigten 

 om , at Naturlovene ere Fornuftlove , gaaer ikke ud fra nogen Betragt- 

 nin(j over Naturlovenes Viisdom, i Henseende til hvilken man let komraer 

 i Vildfarelse , naar man ikke forst kjender deres Fornuftnodvendighed; 

 men beroer dtrpaa, at man seer hvorledes del, som Fornuflen indseer, 

 bekrajftes i Naturen. Vel korame vi ofte forst til at indsee Naturlovenes 

 Fornuflstemmighed , efteral vi have fundet dcm i Erfaringen; men ofte 

 iler ogsaa Taenkningen foriid for Erfaringen, og finder det Taenkte be- 

 kra?ftet af Naturen, saa at man i utallige Tilfaelde kan sige: hvad For- 

 nuflen lover, det holder Naturen. 



For paa Erfaringsvidenskabens Vei at vise Naturlovenes Alminde 

 lighed , gjenneragaaes de forskjellige Klasser af Naturlove. De Bevae- 

 gelsens og Tiltraekningens Love, som vi opdage i Virkningerne her paa 

 Jorden, gjenfmdes i Verdensklodernes Bcvajgclse. Blandt Exeraplerne 

 herpaa fremhacves her blot, at ligesom man fra de paa Jorden fundne 

 Bevaegelseslove bar slullet til vor Maanes, kunde man alter fra vor Maanes 

 Beva^gelseslove slulle ill dem paa Jorden. Nu kjende vi ogsaa Lovene 



