121 



Lob eller noget af all det, man kunde sige at henhore til Verdeiisuhrels 

 Gang , uden at kjende de sarame Love som vi, Dcrsom Nogen vilde 

 opvackke Tvivl om Rigtigheden af Jordbeboernes Kundsk^b , kan netop 

 den Sikkerfied , hvoriijed vi forudsige Himmelbegivenhederne, endogsaa 

 mange Meimeskealdre forend de indlr<Tffe, noksom Ijene til Svar. 



Blandt de paa flere Steder i Foredraget givne Exempler paa de 

 Uligheder i Opfatningen, der kunne beslaae med Vaesenseenheden , for- 

 tjener maaskee den Bemicrkning at frerahseves , at det let er niuligt at 

 andre Kloders Beboere knnne see ved langsommere J^thersvingninger, 

 end dem, som findes i vort Lys , f. Ex, som de iEthersvingningcr, der 

 frembringe Varme , eller ved hurtigere , som de usynlige Slraalor, der 

 frembringe visse chemiskc Virkninger. Ja de kunne overalt bave ei\ 

 mere omf«ttende Lyssands end vi. For os ligger Antallet af Sving- 

 ningerne i det brydl)aresle og mindsl brydbare Lys iraellem Forholds- 

 taliene 1 og 2. Vi forholde os lil Lyset som den , der ikkun bar 

 Sands for cen Octav i Tonersekken. Hvad biridrer , at andre Vaesener 

 kunne have Sands for Acre Lysoclaver ? 



Endelig fortjener denne Undersogelse endnu at tages fra en anden 

 Side. Det staaer i vore Tidcr ikke mere til at na3gle , at alle Plane- 

 terne ere dannede efter de samme Love som Jorden : have f. Ex. vicret 

 flydende, forend de bleve fas(e, have ved Dreiningen om deres Axcr 

 faaet samme Figur som Jorden o. s. v. Men med Jorden bar det Dyr- 

 og Planlerige , som nu findes derpaa, og de, som eengang bave 

 vasret paa den, udviklet sig. Mennesket selv er en Naturfrembringelse 

 i denne Rakke, Men ef(er de samme Naturlove maae de fornuftige 

 Sandsevajsener paa de andre Planeter vsere frembragte. Deres Kundskabs- 

 organer ere da dannede efter de samme Love, og kunne da ikkun Ijeno 

 en Aand , som er beslacgtet med vores. Detle kunde synes at lede til 

 Materialisme; men hertil svares , at ligesaa vist som det er, at Menne- 

 sket er en Nalurfrembringelse, er det ogsaa, at Naturen er en Guddoms- 

 frembringelse : og saaledes tabes ikke Bevidslheden om vort Va;sens 

 guddommelige Kilde, ved at tilstaae Naturen sin Ret. 



Forfalteren slutter med disse Ord : Gjcnnem det hele Verdcnsait 

 er der udspredt Veesener med Evner til at faltc Gnister af Guddoms- 

 lyset, og Gud aabenbarer sig for disse Vaeseaer gjcnnem den dem om- 

 givcnde Verden , vgekkor den i dem slumren^^e Fornuft, ved den For- 



