14 



eller 



2fMr 

 Disse reduccrcs begge i Tilfaeldet fi=f lil — jp, dirigcrct i modsat 



Reining afTyngden; men ere /"j og /" kjendeligl fersljellige fra hinanden, 

 1 



A n 



f f 



rcduceres de til fM — og [M- — j^- , som have raodsalle Fortegn, 



den ene altsaa virkende lil at foroge, den anden til al formindske Tyng- 

 den. Da detle sidsle strider ganske iraod hvad der iagltagcs ved Ebbe 

 og Flod , maa Inlensilelen af den Kraft , hvormed Jordens faste Masse 

 og den hvormed Havet liltriiekkes af Maanen, vaere den samme. Des- 

 uden vilde detle Phajnomen vare mange Gange slorre, end del i Yirkc- 

 ligheden befindes at vare, deisom nogen Ulighed meilem disse to Til- 

 Iraekninger fandt Sted. Del samme gjdeider cm den atmosphaeriske Ebbe 

 og Flod, som i Overeensstemmelse med Principet (or Tyngdcns Eens- 

 arlelhed, er neppe kjendelig *3 og viser sig kun ved Middeltal, udledle 

 af en stor Rajkke af Barometer-Iagttagelser, specielt udvalgte som be- 

 qvemme for det lilsigtedc Oiemed. Forholdet mellera Maanens og Jor- 

 <^lens Masse , udledt af Forholdet mellera Slorrelsen af Ebbe og Flod 

 ved Solen og den ved Maanen, som lagllagelserne give, idet man lillige 

 kjender Forholdet meilem Solens og Jordens Masse, er kun meget lidt 

 forskjelligt fra Bestemmelserne for Forholdet meilem de to lorst na?vnle 

 Masser, udledte af de andre Methoder. Det vil vaere let heruf at be- 

 vise, at Inlensiteterne af de Tillra^kninger, som Solen og Maanen udove 

 paa Jordens forskjellige Masser, ere ligestore. Hvad iovrigt angaaer 

 Sporgsmaalet om Eensartetheden af den almindelige Tyngde med Hensyn 

 il vort Solsystem overhoved, kunne najrmere Oplysninger soges i Poissons 

 Afhandling om Maanens Bevaigelse (Memoire sur le mouvement de la 

 lune autour de la terre, Mem. de I'ac. des sc, T. XIII). 



■^'^ Bouvardj M(5moirc sur Ics observations barom6triques (Mem. de I'acad, 

 des sc, T. VII, p. 296). 



