45 



linger; og forsomle ikke at benytte denne Kilde. Nu blev ogsaa disse 

 nordlige Landets Fauna en Yndlingsgjenstand for bans Studium ; den 

 vaesenlligste Deel af den videnskabelige Arv, sora ban vilde efler- 

 lade den tilkoramende Slaegt, skulde vajre en Bearbeidelse af Gron- 

 lands Fauna, navnligen for de hoiere Dyr; og med stor Omhu og 

 utraettelig Iver bavde ban saaledes bragt et rigt Materiale sammen, der 

 skulde tjene som Grundlag for bans lilteraire Arbeider. Hans mange 

 Embedsforrelninger og bans i de senere Aar nedbrudte Helbred hindrede, 

 og bans Dod afbrod delte Foretagende, bvoraf dog megel v«rdifulde 

 Brudstykker findes i Videnskabernes Selskabs Skrifler, og i Oversiglerne 

 over dels Forbandlinger. Fra 1822 indtil bans Dod bar ban leveret 

 mange, snarl korlere, snart Itengere Bidrag, bvori ban bar angivet nye 

 Arter af Slgegterne Sylvia (1822), Spinax og Raja (1824), Coitus, Trig- 

 lops, Gaslerosteus (1830), Gymnelis (1832), Lycodes og Bylbites (1834), 

 Clinus, Scopelus og Motella (1835), Paralepis, Microstomus , Coitus, 

 (1839), Stomias C1812), af disse ereSlieglerne Triglops, Lycodes og Bythites 

 opstillede af bam selv, og antagne af senere ichthyologiske Forfattere. 

 Foruden disse aldeles nye Arter bar ban efterviist flere bekjendte sora 

 nye for den gronlandske Fauna, og kritisk gjennemgaaet aeldre allerede 

 af Fabricius angivne Arter. Dern^st bar ban leveret ikke faa vigtige Bidrag 

 til vor Kundskab om de boiere Dyrs isaer Fiskenes , geograpbiske 

 Udbredelse, en Gjenstand, bvormed ban laenge og med Forkjaerligbed 

 sysselsalle sig. 



Ikke laenge efter at Reinhardt bavde begyndt at bolde zoologiske 

 Forelsesninger, blev ban ansat som Lector, og kort efter sora Professor 

 i Zoologien ved Universitetet. Dette blev bans vigligste Virkekreds; ban 

 var en boilbegavet Leerer, der med stor Klarbed udfoldede sin rige Kund- 

 skabsskat, og vidste at overdrage den Kja^rlighed, bvormed han omfaltede 

 sin Videnskab, ogsaa paa sine Tilborere. Isser vakte bans Forelsesninger 

 over den sararaenlignende Anatomic stor Interesse , og AJIange glaede sig 

 over den Reining i deres Studier, som lian ved sine Forelsesninger bar 

 beslemt. 1 disse Forhold kjendte ban ligesaalidet, sora i sin Forfatter- 

 virksombed, til den sneverbjertede Egenkjaerlighed, der betragler en Op- 

 dagelse som tabt, naar man ikke faaer ;Eren som Opdager, og ikke kjen- 

 der nogen anden Lcin for sine ArLeider end den, der tiiflyder igjennem 

 Andres Mening. Ofte meddeclte ban i sine ForeliEsninger lagltagelser 



