62 



sig og sill Slacgt U<lsigtcn til seiicrc at komnie i Bcsiddelse deraf, og 

 vedblev fremdolcs at bcherskc del i sin svagc Soslersiins Navn. 1 Aaret 

 1339 trocde han at rykke Maalet alter nyennere vcd at tilvcjide sig 

 del liele Land som Pant, og paa den Maadc beherskede bans Sooner 

 del el'ler bans Dod , og bavdc endnu ikke tilladt Gjcnindlosningen af 

 den sydlige Deel af Landet, da den svage Hcrlug Valdeinars ligcsaa 

 svage Son, Hertug Hcnrik, diide 1375, den sidste af Kong Abels 

 Mandsstainme. Del faldt dern derfor desto leltere under den indre For- 

 virring i Denmark efter Kong Valdemar Alterdags Dod at bemaigtigc 

 sig del bele Land paany. I halvtredsindstyve Aar (1325 — 1375) for 

 Abels Stamme uddode, havde allsaa Grev Geert den Store og bans 

 Sonner bebersket Slesvig med den Ilensigt stadigen for 6ie at forskaffe 

 sig selv eller deres Afkora delte Ilertugdorame. Del kunde umuligen 

 undgaac den kloge Geerls Opmaerksomhed , at et magtigt, men vel- 

 organiserel Ridderskab , omlrenl som del holsleenske dengang var, med 

 liengivcnhed for del schauenburgske IIuus, vilde vaire det virksomsle 

 Middel til at sikkre detle Huus Ilerredommet over Slesvig, bvis de 

 danske Konger skulde ville inddrage delte Hertugdomme efter Kong 

 Abels Slammes forventede Afgang. Men den indfodte slesvigske Adel 

 bar Greven formodentlig ikke fundet at va^re skikket til at over- 

 tage dcnne llolle. Dens danske Sympalhier og mangfoldige Forbindclser 

 med den ovrige danske Adel bave maaskee indgydt bam Mislroe. Med 

 Grund tioede ban at kunnc bave storre Tillid til sine Holstenere, og 

 den bolsteenske Adels Stammer vare dengang i saa frodig Vajxt , at de 

 med Lelhed kunde afgive de for Slesvig fornodne Aflajggere. Den 

 indfodte slesvigske Adel blev derfor nu Irsngt tilbage. For 1325 synes 

 dens Medlemmer, som nalurligt, at have udgjort Hertugens na3rmcstc 

 Omgivelser og at bave beklaedt de vigligsle Embedsposter. De naevnes 

 stadigen som Vidner og Forlovere under Ilcrlugernes Diplomer, Sjeld- 

 nere see vi bolsteenske, byppigere danske Adelsnavne deriblandt. Efter 

 1325 forsvinde disse Navne mere og mere, og bolsteenske Adelsnavne 

 traede istedet. Holsleenske Adelsmaend vare allsaa nu komne til RoreU 

 Men skulde disse blive den fasle Slolte for det schauenburgske Huses 

 llerredomme i Slesvig, som Grev Geert haabede at finde i dem, maallc 

 deres Magt og Indflydclse grundbcgges paa Besiddelsen af privilegcret 

 Jordegods. Ogsaa derfor blev sorgct. De Uiddcrgodser, sora nu danne 



