64 



vigskc Adel til Fjcndc, og det misfornoicde Parlie var lalrigt og maDg- 

 ligl nok til at kunne blive en farlig Fjende for deres UerrediJmme, dcr- 

 som del havde fundet fornoden Underslotlelse udenfra, dersom Margrelhc 

 havde beslemt sig til at gjenforone Hertugdoinraet med Kongeriget, 

 fremfor at sgetle Sverriges Krone paa sin Sons Hoved, cller dersom Erik 

 af Pommern under sin langvarige Krig med Greverne havde forstaaet at 

 bruge sine Fordele. Men saaledes som denne Krig blev fort, bar den 

 formodenllig kun bragt den indfodte slesvigske Add et godt Skridt naer- 

 mere til sin Undergang. Foruden de Mange, der omkom i denne 

 Feidelid, eller maatle bode for deres Hengivenhed for den danske Kongo 

 med Tabet af deres Eiendom, foranledigedes uden Tvivl mange Andre 

 ved Krigens Udfald til at udvandre til Danmark, hvor overhovedet et 

 stort Antal af den slesvigske Hsermandssland bar sogt Tilflugt. Den 

 Bebandling, som de Tilbageblivende maalte finde sig i, er formodenllig 

 forskjellig* Den Ret, Fyrsten havde til at tvinge Vedkommende, ved at 

 neglc dem Optagelse ibiandt sine Maend, til at vende tilbage til 13onde- 

 standcn cller at udvandre, er dog nok sjeldent bleven anvendt. Et saa 

 voldsomt Middel kunde raaaskee ci engang anvendes i stor Udstrackning 

 uden Fare, Hertugen kunde desuden ikke *pludseligen give Slip paa 

 llffirmciendcnes Tjeneste, da det nye Ridderskabs Medleramer, som skulde 

 crstalte den, forst cfterhaanden voxede i TaU Hsermandsstandens Med- 

 lemmer beholdt vel altsaa fremdeles i Almindelighed de Privilegier, denne 

 Stand hidtil havde vaeret i Besiddelse af, imod derfor at yde den sa)d- 

 vanlige Tjeneste. Denne Tolerance kunde dog ikke forhindre Ihermands- 

 standens successive Oplosning. Det vilde aldeles stride mod den hisloriske 

 Erfaring at anlnge, at den kunde Irives under saadanne Omstacndigheder. 

 Da Caspar Danckwerth skrev, i Midlcn af det 17de Aarhundrede, var 

 der af denne Adelsclasse, som ban betegner med Navnet ,,Freyleute,'' 

 d: Frelsmacnd, saavidt ham bekjendt, kun et Par Familier (Landesbeschr, 

 S. 18. 22) tilbage i Herfugdommet. I de nordligc slesvigske Amter 

 og Landskaber fmdes endnu et tcmmelig stort Antal saakaldte Frigaarde 

 (Freihofe), som forhen have vaeret i disse Hsermandsfamiliers Eie, og 

 som endnu have beholdt adskillige Friheder, netop saadanne, som bine 

 Frelsmajnd fordum besade, og vare af den Beskaflenhed , at de under 

 nuvaerende Forhold endnu have nogen Belydning. Ora mange andre 

 Gaarde veed man, at de forhen have vserel adelige Herresaedcr og pri- 



