57 



Miidet den 21''" Maj. 



Jtrofcssor Vclschow meddeelle ResuHaterne af en Undersogelse om del 

 slesvlgske Kidderskabs Oprindelse. Han bemaerkede, at naar man efter- 

 sporer Grundene (forsaavidt de kunne udfindes i de meget mangelfulde 

 Berctninger) til de idebgen fornyede Stridigheder og Krige imellern de 

 danske Konger og Ilcrlugerne i Jylland, sora naislen udfyldlc de to 

 hundrede Aar fra Kong Valdemar den Andens Dod til Christopher den 

 Tredies Thronbesligelse, vil man finde, at naesl efter Sporgsraaaalet om 

 den Adkomsl til JBelehning med Hertugdommet Jylland, som forst Kong 

 Abels Slajgt, derefter Grev Geert den Stores Stamme paastode at have, 

 var Uenighed om, hvad der horte lil dette Lehn, den fruglbareste An- 

 Icdning lil disse Stridigheder, Herlugerne af Abels SltPgt vilde saaledes 

 tilegne sig ei blot den hele Oe Als, som lidligere ikke havde hort til 

 Lehnet, men tillige den belydelige Masse Krongods, som var forbeholdt 

 Kongen indenfor Hertugdommels Graendser. Den voldsomme Maade, 

 hvorpaa Kong Abels yngre Son Erik bcmaegligede sig Hertugdommet, 

 ved de holsteenske Grevers Hjaelp, bar maaskee forst foranlediget Over- 

 greb fra Herlugens Side, og de uheldige Forhold, hvorunder den kon- 

 gelige Regjering maatte indromme bans Fordringer, bar maaskee hindrel 

 denne i at haevde Kronens Relligheder. Derved vandt Hertugens An- 

 masselser nogle Aars Hsevd. Vel lykkedes det Kong Erik Glipping at 

 tvinge Abels Sonneson, Herlug Valdermar, til den 31te Marts 1286 at 

 give Afkald ei blot paa Als og det omlalte Krongods, men tillige paa 

 al Tiltale til Kongen i Anledning af det Abels Slaegl tilhorende Arvcgods 

 i Kongeriget, mod Indrommelsen af adskillige andre Fordcle. Men da 

 Kongen endnu samme Aar, Herlugen formodenllig ikke uafvidende, blev 

 myrdet, og bans eeldste Son, den udvalgte Thronfolger, endnu var 

 mindreaarig, nytlede Herlugen det Fordeelagtige ved sin Stilling til at 

 lade sig alt del Opgivne, og Mere end det, lildeic paany, tilligeraed 

 Formynderskabet for den unge Konge. Da bans Opforsel og Forhold 

 lil Kongemorderne desuaglet vare yderst tvelydige, saa vilde Kong Erik 

 Menved, efteral ban var bleven myndig, saa meget mindre lade bam 

 bcholde de vundnc Fordelc. Han Ivang ham ogsaa virkelig 1296 lil at 

 opgive dem igjen, imod at Kongen forlehnede bans yngre Brodcr Erik 



