22 



detle hans forste Aar i hoi Grad denne Egenskab, i det at ualmin- 

 deligt mange fortrinlige unge Ma)nd korn til Universitetet. For at 

 erindre derom, vil jeg na)vne endel af dem efter Bogstavordeii, 

 haabende at man af denne Opregning ikke vil fordre More end 

 den tilsigter, og allermindst forlange at ingen Udeladelsesfeil her 

 skulde vaere hegaaet. Jeg naevner da : Bredsdorff, Clausen^, Damd^ 

 Heiherg, Rosenvinge, Lemming (Philologen som dodo i Madrid), 

 Lu7iding Cder dode lidligt som Professor i Pharmacologien), Thriege 

 (en udma?rket Laerer i Historien ved Roeskilde Skole). Vel laae 

 det ikke 1 vor Zeises Natur, let at modtage Omgivelsens Indtryk: 

 han var hverken meget meddeelsom, eller let til at hengive sig 

 til Andres Meddelelser; men hvor han modtc en Tanke, som lil- 

 lalte ham, indpraegedes den dybt i hans fastholdende Sind. Senere 

 erholdt han en Plads paa Walkcndorffs Collegium, og traf der sam- 

 men med Ingemann, Estrup, Bredsdorff og Lemming, og pleiede 

 Omgang idetmindste med de tre forste og med adskillige dygtige 

 unge Mapnd, som hyppigt modtes paa dette Collegium. 



I Begyndelsen af sin akademiske Bane havde Zeise den Ilen- 

 sigt at studere Medicinen; men han opgav snart denne, og over- 

 lod sig ganske til Chemien. For ikke at savne enhver nogenlunde 

 sikker Udsigt til en med denne Videnskab stemmende Levevei, 

 underkastede han sig 1815 den pharmaceutiske Examen som hans 

 Kundskaber og hans Dannelse satte ham island til at bestaae med 

 megen ^Ere. Efter senere at have underkastet sig Magisterconfe- 

 renlsen, crhvervede han sig i October 1S18 den philosophiske 

 Doctor- og Magistergrad, hvilke dengang meddeeltes under Eet. 

 Den Afhandling, han forsvarede for Graden, handlede om ^skencs 

 Virkning paa Sukkeret, en Afiiandling hvori man allerede saae den 

 selvta^nkende Experimentalor. 



I Aaret 1818 liltraadte han en^Udenlandsreise, og opholdt 

 sig omtrent J Aar i Gottingen, hvor han benyttede Strohmeiers 

 Veiledning og 1 Aar i Paris, hvor han isaer fandt sig tiltrukken 

 af Thenards Foredrag. Han traf i Paris sammen med Berzelius, 

 som han medrette beundrede, og som fattede megen Velvillie for 

 den unge danske Chemiker, og vedblev bestandig at baere Agtelse 

 og Venskab for ham. Da Zeise ved Slutningen af 1819 kom hjem, 



