71 



der endnu ikke haves nogen tilfredsstillende Behandling af denne Gien- 

 stand, og at ingen af de Maend, der i vor Tid have giort sig holt for- 

 tienle ved Undersogelser over dot atliske Retsvoescn, have indladt sig 

 paa iitErmere Fremstilling af denne Deel deraf. 



Naar Forfalleren af denne Afhandling ikke destomindre har ind- 

 ladt sig paa delle misiige Foretagende, har han ingenlunde overseet det 

 Beta}nkehge i at anvende betydelig Tid og Arbeide paa en Undersogeise, 

 hvoraf der er saa liden Udsigt til at vinde et tilfredsstillende Resuitat; 

 men Videnskaben drager sine Dyrkere med en Magt, som det ei falder 

 OS ind at modslaae, ikke sielden ind paa trange og besva^rlige Baner, 

 hvorfra vi ikke altid vende tilbage med riigt Udbylte; men som vi dog, 

 saasandi Forskningen har vseret redelig og alvorlig, ikke forlryde at 

 have vandret. 



Om foreliggende Afhandling skal jcg inskraenke mig til at med- 

 dele Folgende. 



Allerede rum Tid for Solon (594) var Trangen til en giennem- 

 gribende Reform af Athens statsborgerlige Forhold i hoi Grad folelig. 

 Oratrent en Menneskealder for Solon giorde Drakon (621) et saadanl 

 Forsog ved at instifte criminelle Retler, hvis Hensigt baade var at santle 

 Grajndser for den private Blodhaevns Voldsomheder og for Magistrater- 

 nes i hoi Grad vilkaarlige Udovelse af Magten. Disse Dommere vare de 

 her behandlede Epheter. Den af dera udovede Deel af Athenernes Rets- 

 vaesen hsengte paa det nojeste sammen med aildgammel Tro og Culfas; 

 og var for en stor Deel mere en religieus end polilisk-juridisk Jurisdiction, 

 — en OmstcEudighed , der efter hine Tiders Vilkaar var en nodvendig 

 Betingelse for at det skulde lykkes, hvad Drakon lilsigtede, at tsmme 

 Blodhaevnen ved Indsaellelse af Domstole. Drakon gav iierved og ved 

 Indskraenkningen af Ovrighedernes udartede Myndighed en ingenlunde 

 uvigtig Impuls til Athenernes senere indtra3dende Retsudvikling og Folke- 

 magtens Opkomst mod Eupatriderne. Men hvad Drakon i denne, som 

 formodenllig i flere Retninger havde forsogt, blev snart utilstraekkeligt, thi 

 vel indskrsenkedes Eupatriderne ved at de ikke som forhen i Egenskab 

 at Ovri^heder kunde udove vilkaarlig dommende Magt, men da de dra- 

 koniske Domstole kun beklsededes af Eupalrider, forbleve disse dog i 

 Besiddelse ogsaa af denne Deel af Magten, kun i mindre vilkaarlig Form. 

 Men disse Indretninger bleve, som sagt, snart utilstrsekkelige. Det blev 



