73 



ora dera herstende Opinion; thi vel bevaredes en vis yErbodighed lige- 

 iicd i Hellenismens seneste Tider for disse Indretriinger, der hcTngte sam- 

 men med seldgamle Religionsskikke og med Forlidens mylhiske Sagn, 

 men denne ^rbodighed blev efterhaanden mere tradilionel end levende 

 tilstede i Folkels Sind. Men beraf fulgte da ogsaa , at medens Folket 

 lod Epheterrie forblive i Besiddelse af den religieuse Side afderes Virk- 

 sombed, anmassede del sig efterbaanden, idetmindste nu og da, Udovel- 

 sen af Epbelernes Dommermagt. Denne Anmasselse skeete derved, at de 

 af Folket, der aarligen udvalgtes til at beklccdc de borgeriige Domstole 

 (Heliasteriie), navniigen i de gra?ske Taleres lid, og formodentlig i Til- 

 fajlde, hvor de Sager, der skulde paadommes, gave saerlig Anledning der- 

 til, forlriiengte Epbeterne ved at indlage deres Plads som Dommere, men 

 dog aitid i Epbelernes Dikasterier, og under Forsaede af Arcbon Basi- 

 leus. Detle, at Hebaslerne paadomte disse Sager ikke i deres egne, men 

 i Epbeternes Dikasterier, bavde udcn Tvivl sin Grund deri, at de reli- 

 gieuse Skikke, som fandl Sled ved disse Sager, vare bundne til de Ste- 

 der, bvor Ephet-Dikasterierne fandtes, og at de udovedes ved Epbeterne og 

 under deres Tilsyn; bvilket imidlerlid ikke udelukkede Andres Deel- 

 tagelse deri, navniig ved Oikasteriet Prytaneion. — Det laae i Sagetis 

 Natur, at den ber omtalte Indblanding af de borgeriige Domstole kun 

 fandt Sted i de af Eplielernes Dikasterier, der, om de end i deres bele 

 Vaesen bare et roligieust Pr«g, dog bavde en vis juridisk Cbarakleer; 

 allsaa i Dikasterierne ved Palladion og Delpbinion, bvor der domtes over 

 uforssetligf, og forssetiigt, men efler Loven straffrit Drab. 



M denne Indblanding bar fundet Sted baaber Forfatteren i Af- 

 bandlingen at bave beviist; men desvserre er det ikke lykkedes at finde 

 det Tidspunkt, bvorfra den begyndte; og beller ikke, naar Epbeternes 

 Virksombed aldeles opborte. Hiin Indblanding begyndte, da dens oven« 

 for angivne Aarsager vare saavidt udviklede, at de kunde giore sig giel- 

 dende mod Fortidens aervajrdige Inslitutioner. Om Tiden, naar Epbeternes 

 Virksombed opborte, maie det beroe ved at deres Dikasterier aldrig for- 

 meiigen ophaevedes , men efterbaanden table sig, og omsider opborte af 

 sig seiv, udenal vi kunne sige, bvorlaeiige en svag Rest af deres Virk- 

 sombed vedvarede. 



Det her foreliggende Skrift egner sig ikke til at give Udtog 

 deraf. Det maae derfor v«re nok i ovenstaaende almindelige Udsigt, at 



