88 



Modet den 19^^ November. 



Tjlatsraad Kolderup-Rosenvinge forelaesle en Afhanaiing om Rigens Ret 

 og Dele. Hensigten med denne Afhandling var at opiyse Oprindelsen 

 og IJdviklingen af den i flere Hensecnder macrkelige og, som det synes, 

 Danmark ejendommelige Executionsproces, der under Navn af Forfolg- 

 ning med Rigens Ret og Dele har vedligeholdl sig i mere end 400 Aar. 

 Det er bekjendt, at den Lov, som Christian den 4de gav under dette 

 Navn i Aaret 1624, selv forkynder sig som Fornyeisen af en gammel 

 fra Arildstid her i Riget brugelig saer RcUergang, som Erik Plougpenning 

 i 1244 skulde have stadfaestet og forbedret, hvilket sidste dog er en 

 Forvexling med Erik Glipping, hvis Forordninger fra 1282 synes at 

 vaere det forsle ved Love givne Grundlag for denne Reltergangsform, 

 Efterat have opiysl, at den relle Benaevnelse for Loven udenlvivl har 

 vaeret: Rigens Rels Dele eller Rigens Ret om Dele (»: Forfolgning) 

 gjorde Forf. opmserksom paa, at den saakaldte Forfolgning til I>aas, som 

 ogsaa afhandles i Christian d. 4des Lovgivning, og hvorved man gjen- 

 nem flere Proceshandlinger og ved Erhvervelse af flere af Rigens Kants- 

 ler udsledte Breve erholdt endelig Stadfaestelse paa Ejendomsretten lil 

 en fast Ejendom ved det saakaldte Laasebrev, udentvivl er af senere 

 Oprindelse end den ommeldte Executionsproces, men at den paa en 

 naturlig Maade havde udviklet sig af denne som dens Slulning, naar 

 man, efterat have faael Execution i en fast Ejendom, sogte ogsaa for 

 Fremliden at sikkre sig dens Besiddelse. Efler hvad der af Diplomer 

 kan sinttes, er Forfolgning til Laas forst kommet i Brug paa Kong 

 ChristofFer den Andens Tid, men fornemmelig bleven mere almindelig 

 under Valdemar d. 4de og Kong Ole, og har udentvivl forst under Chri- 

 stian d. Iste og Kong Hans faael den Form, hvori vi gjenfinde den 

 i Christian d. 4des Lovgivning. Hvad Forfolgning med Rigens Dele 

 angaacr, da er det bekjendt, at vore Provindsiallove ikke kjende nogen 

 Maade, hvorpaa en Domhaver kunde gjore Indforsel i faste Ejendommc, 

 og at det selv i de Tilfailde, hvor han vilde holde sig til Losore, var 

 forbundet med store Vanskeligheder at erholdc Execution. Det var for 

 at bode paa denne Mangel, at man henvcndtc sig til Kongen og crhver- 



