81 



fremkalde Formodningen om, at Nero ikke var dod, men kim for 

 en Tid borttagen, for alter at fremtrsede paa Verdens Skueplads 

 C— bans Selvmord i faa Vidners Overvserelse — Neronianernes 

 politiske Intriguer Suet. Nero 57. Tacit, hist, i, 78. Suet. Otto 7. 

 Vitell H. Tacit. Hist. 1,4. — Pseudoneroners gjentagne Op- 

 traedelse, Tacit, hist. 2. 8, i, 2. Zonar. Vita Tit. p- 578 C. Suet. 

 Nero 57) vare dog ikke tilstraekkelige til at vedligeholde hiint 

 Rygte saa langt ned i Tiden, dersom ikke andre Factorer bavde 

 virket med, bvilke gave Neros Gjenkomst dens mystiske Charakteer. 

 Disse finde vi i de af Nero saa haardt forfulgte Chrislnes Fore- 

 stillinger om Messias og dennes Modstander Anticbristus, der taenk- 

 tes som fuldkommen Vrangbillede til biin, og bvem de derfor til- 

 lagde Magt til at gjore lignende Mirakler. Dersom da Jesus for- 

 nemmelig ved sin Opstandelse fra de Dode bavde beviist sin Mes- 

 sianitet, maatte ogsaa for de davaerende Cbrislne Antagelseu af 

 ' Anticbristens lignende Gjenoplivelse ligge near. Men at Nero, bvis 

 Grusombed og Voldsombeder i Forbindelse med den afgudiske 

 Tilbedelse, som ban fordrede for sin Person, lod bam blive be- 

 tragtet som et Slags deemonisk Vaesen, af de Cbrislne blev anseet 

 snarl som Typus for, snarl idenlisk med Anticbristus, derom bave 

 vi uforkastelige Vidnesbyrd blandt Andet 1 Johannis Apocalypse 

 og i en beel Reekke af de sibyllinske Orakler. Medens nu de 

 ovenfor berorte Omstsendigbeder, som kunde fremkalde i bedenske 

 Kredse Rygtel om Neros ikkun midlerlidige Forsvinden og For- 

 ventningen om bans Gjenkomst, virkede saamegel staerkere til at 

 bekreefte de Cbrislne i deres dogmaliske Anskuelser, maatte paa 

 den anden Side alter de ved Cbristendommen udbredte Spaa- 

 domme om Anticbristens Aabenbaring ove deres Indflydelse paa 

 Saadanne, der ligefrem til Gunst for politiske Planer troede eller dig- 

 tede (fingentibus credentibusque. Tacit.') Rygter om Neros Gjenkomst. 

 Fornemmelig i Vespasians og den Flaviske Keiserfamilies Hi- 

 storic finde vi de klareste Vidnesbyrd on Romernes Bekjendtskab 

 til Jodernes messianske Forventning. Ved Beretningen om Ve- 

 spasians Bestigelse af Caesarernes Tbrone er del, at baade jodiske 

 og bedenske Skribenler omtale biin Forventning, der beskrives 

 som gammel af Oprindelse og udbredt over bele Orientenj om en 



