37 



Laere. Udgavcn taenkc vi os vilde komrne til at bestaae af 

 trc Bind: 



A) det forstc skulle indeholde bans Postil tilligemed de to 

 Smaaskrifter Vor Frue Tider og Om at liore Messe, som naermest 

 hertil slutte sig; og vil dette Bind end staerkt vidne om, at For- 

 fatteren dengang- var Iiildet i Tidens Vildfarelser, saa skal det dog 

 vise, at der ulmede en Gnist i Asken, at der boer en Fromhed 

 deri, som tidt skimter Lyset og fryder sig derved, skiondt den 

 havde ikke Kraft til at bortpuste Taagen. Og navnlig vil det i 

 Postillen komme til at indeholde „en dansk Bog af et saadant 

 Omfang og Sprogvaerd, at den maa vaekke vor Forundring, og 

 altid bliver et ma3rkvaBrdigt Phaenomen i det danske Sprogs Hi- 

 storie" [Molbech: om de danske Bibeloversaettelser i 16de Aar- 

 liiindrede S. 43] isaer naar vi erindre at den er seldre end Luthers 

 forsle Arbeider paa Tydsk, og „at en ganske upartisk Sammen- 

 ligning fra den linguistiske Side maa saette den over disse." 

 [sammesteds]. 



B) Andet Bind skulde indeholde bans Oversaettelser af Ny 

 Testamente og Davids Psalmer, begge fra Sprogets Side to Ar- 

 beider af saa anerkiendt Vaerdi , at det vel fornemmelig var dem, 

 der bevarede Chr. Pedersens Navn og Berommelse. Til disse 

 slutter sig passende bans ni Smaaskrifter af popiilaer-theologisk 

 Indhold COm ^gteskab, Om Born at holde til Skole, Den rette 

 Vei til Himmerig, o. s. fr.), der alle endnu i vore Dage ville 

 laeses med Interesse, og — baade de originale og de oversatte — 

 staae som Monstre paa det jaevne, naturlige Foredrag, hvori Folket 

 lettest tiltales og hvori deres Forfatter var en Mester. 



C) Tredie Bind skulde efter vor Plan omfatte bans Kro- 

 niker og bans Lcegehoger maaskee. Vi tilfoie et ^maaskee" om 

 disse sidste, fordi der saavidt vi skionne kan vaere Tvivl om, 

 hvorvidt de skulle tages med. Det kan vol antages, at de fra 

 Indholdets Side ikke ville afgive noget Udbytte for Yidenskaben, 

 og det ligger desuden i deres Natur at der i dem saagodt som 

 ikke kan vaere Tale om Stiil og Fremstilling. Men paa den anden 

 Side ere de heller ikke ganske uden sproglig Interesse ved cii 

 Majngde hjemlige Udtryk, som vel kundc fortjene at gjenvinde 



