40 



ere vi saa frie at henvende os til dot kongclige danskc Viden- 



skabernes Selskab, ined den scrhodigc Begixring, at VaBrket, paa 



Iivad Maade dct maa behage Sclskabet, maattc nyde dels kraf- 



lige Bistand^. 



Med yErbodifrlicd 

 Fel)rtiar 1818. 



Carl Bran lit. Tli. Fenger. 



Candidater i Thcologien. 



Til det kongelige danske Videnskabcrnes Selskab. 



En af Selskabet nedsat Coniitc afgav derover folgcnde Be- 

 taenkning: 



„Det Foretagendc, at berige den danske Litcratur med en 

 samlet Udgave af Christiern Pedersens Skrifter, maae vi ansee for 

 at vaere en vigtig og interessant Berigelse, saavel for vort Sprogs 

 Historie, som for dels Studium i en af dets eeldste og reneste Kil- 

 der — en Forfatter, som var den allerforste, d(T lagde Grund til 

 en dansk Prosa, i dens seldre Skikkelse og stilistiske Charakter. 

 Vi behove ei at udbrede os videre over en Gjenstand, hvorom 

 danske Sprogkyndige og Literatorer allererede i lang Tid have va3~ 

 ret enige, og hvis saerskilte Omsta^ndigheder, tilligemed alle de 

 Grunde, der tale for hine gamle danske Sprogkilders Fornyelse, 

 ved efter henved halvfierde hundrede Aars Forlob, alter at gjore 

 Christiern Pedersens iSye Testament, Jertegris Postill, og flere 

 Arbeider, som deres overordentlig store Sieldenhed sajtte i Classe 

 med Haandskrifter, tilga?ngelige for den naervaerende Slajgt, i en 

 noiagtig og omhyggelig Udgave, Dllrr. Candidater Brands og Fenger 

 have udviklet med Klarhed og Fuldstaendighed. 



Vi troe heller ei, at det egentlig kan tilfalde Commiltcen, i 

 dens Yttringer angaaende bemeldle Foretagendc, at gaae ind paa 

 uogen Kritik af den meddeelte Plan til dets Udforelse, hvilket vi 

 maae overlade Ul Udgiverne at retfa;rdiggj6re og forsvare i dens 

 Enkeltheder. Kun een Omsteendighed troe vi dog ikke aldeles at 

 kunne undlade at bcrorc og hcnstille til na^rmcre Ovcrveielse. Vi 



