Vismutnaal, som svaever mellem hegge de mod hinanden vendte 

 Polflader, i en nogenlunde betydelig Afstand fra Randene, 

 straeber at antage Laengdestillingen. Polfladerne i Forsoget havde 

 en Hoide af 25 Millimetre. Vismutstangen antog- Randstillingen, 

 saalaenge dens Afstand enten fra overste eller nederste Randpar 

 ikke overgik 5 Millimetere, hvorimod det dreiede sig til Tvserstil- 

 lingen i det mellemliggende BaBlte af 15 Millimeters Brede. De 

 tiltrsekkelige diamagnetiske Legemer vise ingen tilsvarende Foran- 

 dring i lignende Forsog. 



Med Hensyn paa den Polfordeling, som Magneten frembringer 

 i de diamagnetiske Legemer, havde 0. allerede i sin tidligere 

 Meddelelse gjort opmaerksom paa, at de Stykker Jern man bruger 

 til Undersogelsen kun bor va?re smaa; fordi storre Stykker blive 

 under Elektromagnetens Indvirkning til saa staerke Magneter, at 

 de ved deres egen Kraft overvselde den Polfordeling, de skulde 

 angive. I Undersogelsen af de frastodelige diamagnetiske Legemer 

 havde ban dog endnu ikke drevet Forsigtigheden vidt nok, og 

 derfor ikke fuldstaendigt fundet den rette Polfordeling i de Til- 

 faelde, hvor den diamagnetiske Naal svaever over en Magnetflade. 

 Dette er senere skeet ved Anvendelsen af meget smaa Stykker 

 Jern af forskjellige Former. Af samtlige Undersogelser udkommer 

 nu en Bestemmelse, som man meget let vilde have forudseet, 

 dersom man kunde opfatte de nye og ubekjendte Virkninger med 

 samme Klarhed, som de gjennemprovede. Region er ikke anden 

 end den, at en diamagnetisk Naal, som svaBver over en magnetisk 

 Flade, faaer samme Polfordeling i Retningen fra neden mod oven, 

 som den ligefor den lodrette Magnetflade fik i horizontal Retning. 

 Heraf folger da, at en tiltraekkelig diamagnetisk Naal, som svaever 

 over et Polstykke, og altsaa bar Randstillingen, paa sin nederste 

 Side faaer den Magnetkraft, som er Polstykkets modsat, men paa 

 den overste den samme som hersker i dette. Svaever den saaledes 

 over Randen, at en Deel af dens Brede falder udenfor, eller 

 svaever den mellem modsatte Polstykkers Rand, faaer den endnu 

 en Polfordeling i Breden, efter de samme Love, saaat et Tvaersnit, 



