50 



Forsog, hvortil Pliicker endnu foiede en ny, om end ei fornoden 

 dog laererig og anvendelig Bekraeftelse. 



Disse Forarbeider have givet Orsted Anlcdning til nye 

 Undersogelser. All hvad der var bleven sagt af de nysnaevnte 

 Physikere om de diainagneliske Legcmers Tvaerstilling og niagne- 

 liske Kraflfordcling faiidt ban fuldkoinmen gjtieldende, naar man 

 lader disse Legemcr svaeve mellem de magnctiske Polflader; men 

 ikke saa, naar de kom udenfor samme. 



For at kunne give on let Overslgt over de her modende 

 Forhold, vil det vaere nodvendigt at sige nogle Ord om Eloktro- 

 magnetens Opstillings-Maade. Det var den polytechniske La^re- 

 anstalts store Elektromagnet, Qsce Oversigt 1847, S. 48 og 100 — 

 102), som anvendtes, dog ikke med al den Kraft den kan erholde. 

 Saedvanligt sattes den i Virksomhed ved 8 eller flere indlil 16 

 Bunsenske Elementer. Magneten bar Skikkelse som et stort 

 Latinsk U; dels 0,785 Meter hoie Grene staae 0,209 Meter fra 

 hverandre. Paa de to Endeflader lagdes i de fleste Forsog Jern- 

 stykker, som kunne bringes i storre eller mindre Afstand fra 

 hinanden, eller i Beroring. Endefladerne af disse Polstykker bleve 

 saaledes under Forsogene Polflader. Disse Polstykker vare i nogle 

 Forsog flade Jernstykker, af 0,09 Meters Brede og 0,026 Meiers 

 Tykkelse ; i mange andre vare de Cylindere, som ved et pas- 

 sende Mellemled bleve forbundne med Magnetens egne Polflader, 

 og havde 0,047 Meter i Tvaersnit. 



Man taenke sig nu en Vismutstang, ophaengt mellem to Pol- 

 flader med Silkeormespind, saaledes at den kan dreie sig horizon- 

 talt; den vil da stille sig paa Tvaers af Magnetretningen ; og hvis 

 man bringer den ud af denne Stilling vil den saettes i Svingnin- 

 ger, ved hvis Slutning den kommer tilbage til den samme Stilling, 

 saaledes som allerede tidligere var angivet. Men staae Polflader 

 hinanden nogenlunde mcr, saa vil Vismutstangen — saasnart man, ved 

 at forkorte det baerende Silkeormespind, bringer den bdt op over 

 Polfladernes Rand — antage Lajngdestillingen, og forst tabe al Ret- 

 ningskraft, naar den kommer henimod et Decimeter over Polstyk- 

 kerne. Forsogene havde samme Udfald, naar man istedetfor Yis- 

 mut anvendte Rav, Perlemoer, Skildpadde, Alabaster o. s. \, 



