4i 



er fuldkommen befaestct. I det 12'^ Aarhundrede mode os forst 

 den Skaanske Kirkeret (Jvsl 1162) og den dermed i alt Vaesent- 

 lig-t overeensstemmende Sjellandske; at disse saakaldte Kirkelove 

 kun vare lidet overeensstemmende med den kanoniske Rets For- 

 dring-er, derom have vi Erkebiskop Erlandsens Vidnesbyrd fra det 

 13'^'' Aarhundrede; men selv uden at tage Hensyn til de For- 

 andringer, som i dettc Aarhundrede vare foregaaede med den 

 kanoniske Ret , hvortil Erkebispen mulig najrmest kunde have 

 siglet, ere disse Kirkeloves Afvigelser fra den tidligere, i det 

 12'^ Aarhundrede gjeldende kanoniske Ret, let at eftervise. Forf. 

 anseer det iovrigt for urigtigt at betragte den Skaansk-Sjellandske 

 Kirkeret for en formelig Kirkelov; den synes meget mere at vaere 

 en blot Overeenskomst mellem Erkebispen og Menighederne om 

 nogle omlvislede Punkter, i hvilke man var misfornojet med den 

 bestaaende Kirkeret, hvorimod man iovrigt vedblev at rette sig 

 efter denne aeldre, neppe skrevne, men ved kirkelig Saedvane og 

 Riskoppernes Kjendelser fastsatte Retsnorm. Til delte Resultat er 

 Forf. kommet fornemmelig ved at sammenligne den Skaansk-Sjel- 

 landske Kirkeret med de omtrent samtidige for Norge og Sverrig, 

 den Vigenske eller Rorgarthingslovens Christenret og Westgothe- 

 lovens Kirkebalk. 



Til Kundskab om de kirkeretlige Forhold 1 det 12'*^ Aar- 

 hundrede er isa^r Abbed Vilhelms Brevvexling et vigtigt Hjelpe- 

 middel, der hidindtil i dette Oiemed kun lidet er benyttet. Det 

 er fornemmelig Brevene i forste Bog, som indeholde flere interes- 

 sante Oplysninger, men det er at beklage, at uagtet Bai'tholins, 

 Arne Magnusens, Langebeks og Suhms Bestraebelser for at be- 

 stemme Tiden, naar flere af disse Breve ere skrevne samt til hvem 

 eller af hvem, forsaavidt Abbed Vilhelm ikke altid selv kan ansees 

 for Forfatter, dog i denne Henseende saameget endnu er uklart. 

 Forf. troer at have beviist, at den Biskop i Paris, med hvem 

 Abbed Vilhelm corresponderede, var den beromte Petrus Lorn- 

 bardus og at flere af Brevene ere skrevne tidligere, end man i 

 Almindelighed antager. 



Med Hensyn til det IS**^ Aarhundrede omtaltes, foruden Andreas 

 Sunesens Bearbejdelse af Skaanske Lov og hvad der saavel af 



