62 



Ords ogNavncsForandriiig; f. Ex. Franls, F. Rantsi; Slald, F. Talli; 

 Skole, F. Koulu.') Ovcrhovedct holder dclle Sprog Velklang og har- 

 monisk Samklang i Ordenes Lyd i saa afgiort og hoi en Priis, 

 at Rhythmus og Euphonie paa en Maade kunne kaldes „del egenl- 

 lige Bevaegelses-Princip i dot finnske Sprog." QKellgren, Grund- 

 zuge, etc. p. 17.) Allerede Rask har ogsaa sagt: at ,,del finske 

 er et af de most originate ^ regelrette , boielige og veJklingende 

 Tungemaal paa Jorden; det har den skionncste Harmonie imellem 

 Vocalers og Consonanters Antal og Formning i Ordeno, og kan 

 heri jaevnfores med det ilalienske; det har intet af de iibehagelige 

 HvaBselyd og Slutbogstaver i de Lappiske og Slaviske Sprog, og 

 stemmer heri overeens med det Danske." o. s. v.*). 



Det er kun ved disse faa og korte almindelige Hentydninger, 

 vi ere i Stand til at angive de Beskaffenheder, som kunne bidrage 

 til at forklare , baade det finske Sprogs linguistiske Inleresse og 

 Vierdij og Charakteren af den Folkepoesie i dette Sprog, hvis 

 Rigdom og nationale Eiendommelighed i vore Dage er bleven 

 bekiendt, eller saa at sige forst ganske nyligen opdaget. 



Det er en uundgaaelig Folge, deels af det lavere Standpunkt 

 i Civilisation, hvorpaa Finnerne befandt sig, i Sainmenligning med 

 det erobrende svenske Folk , deels af deres fra det hele ovrige 

 Skandinaviens sl^erkt afvigende Nationalitet , at denne ikke kuiide 

 blive den i Finlands Cultur fremherskende. Landet blev coloni- 

 seret fra Sverrige, som gav det Christendom, Geisllighed, Klostre, 

 omsider Skoler og Lapreanstalter, tilligemed verdslig Ovrighed, og 

 Dccl i den svenske Stalsforfatning. Finland blev i det Ydre en 

 svensk Provinds; men Landet var for udstrakt, for lidt opdyrket, 

 Befolkningen for svag og adspredt, til at svensk Sprog og svensk 

 Cultur kunde giennemtreenge hele Folkemassen, eller omvende en 

 saa gammel, saa fremmed, saa grundforskiellig Nationalitet. Denne 

 Irak sig tilbage til Almuen , og bevarede i det Indre af Landet, 

 og i dels nordlige og ostlige Egne^ ikke allene Sproget levende, 

 men en slor Deelafgammel-finnske Seeder, Leveskik, Tsenkemaade, 



*) S. „Fosterldndsk Album^ Helsingfors. 1848. II. 182. 



