69 



Ilmarinen til Pojolah, m. v. Han forsogfe at bringe de til denne 

 Cyklus horendeSange saavidt mueligt i et episk Sammenhaeng, og 

 saaledes udgav han forste Gang i Originalsproget de af ham sam- 

 Icde 32 Rhapsodier eller Sange , under Navn af ^Kdlevala^ , i 

 Helsingfors 1835. Endeel Sange oversattes af forskiellige For- 

 fattere i nogle Aargange af Helsingfors' „Morgenblad''; og 1841 

 udkom hele „Kalevala", efter Lonnrots Text i en heldig og meget 

 agtet svensk Oversa^Uelse af M. A. Castren. Denne bar foroget 

 Bogens Vasrd ved en fuldstaendig Oversigt af hele Digtets Indhold, 

 hvori ogsaa gives en og anden kritisk Bemaerkning om Sangenes 

 Forbindelse. Man seer i ovrigt^ at Lonnrot selv er af den Mening, 

 at Runerne , som udgiore Kalevala , ere digtede efterhaanden, og 

 ere ^et Vcerk af mange forskiellige Runes ang ere^ ; af hvilken 

 Grund han ogsaa mener, at Kalevala ikke kan giore Paastand paa 

 et Digtervaerks hoiere Eenhed. Det vil , som Castren med Foie 

 bemaerker, desuagtet erkiendes af enhver fordomsfri Laeser , at 

 Digtet er meer end en Samling af isolerede Brudstykker^ og at 

 der gaaer et episk Sammenhaeng i det Mindste giennem flere Af- 

 delinger i Kalevala, Dermed vil Castren ikke have benegtet 

 Mneligheden af: at flere til samme Cyklus horende episke Runer 

 endnu kunne komme for Dagen, og hele Digtningen derved maaskee 

 faae en storre Udfyldning. (Fort, til den sv. Oversaettelse Side HI.) 

 Det finnske Epos er, som nylig bemserkedes, baade i sit Ind- 

 hold og sin Charakteer aldeles mythisk, og har intet af den histo- 

 riske Farvning og heroiske Aand , som Graekernes episke Digt- 

 ning besidder hos Homer , eller som vi finde i det angelsaxiske 

 Beowulfs-Digt , og i de Tydskes Lied der Niebelungen. Kalevala 

 rober ogsaa deri mere Affinilet til Orienten og Indien , end 

 til Europa. Om noget Spor af ct historisk Element skulde 

 ligge skiult i de finske Mylher, da er det her ligesaa til- 

 hyllet af Phantasiens groteske Skabninger og Billeder , som i 

 i det gamle Hindufolks episke Digte Ramayana og Mahabaralha, 

 hvilke iovrigt dog have langt mere episk Charakteer , Een- 

 hed og Fylde , end Kalevala. I delte spiller derhos den blotte 

 Trolddom og Tryllemagt en saa afgiort overveiende Rolle, at man 

 hcri gienkiender den hos Finnerne og deres fiernere Stamme- 



