70 



fraender Lappcrne herskondc gamle Folkelroj oni de med ovcr- 

 nalurlige KraDfter begavcde Vsescncrs naesten ubcgracndscdc ska- 

 bende og omskabende Magt og Trolddomskonsl. Den samnic 

 Egenskab hersker vel ogsaa i endeel af Finnerncs gamle og sil- 

 digere Runer, cllcr lyriske Folkesange; men langt fra ikke i Allc. 

 I disse frembrydcr Ivserlimod den lyriske Aand og Tone , i allc 

 Folelsens Stemninger og Udtryk , med den storsle Mangfoldighed ; 

 kiin maae vi undlage den egentlig munlre , glade eller lystige 

 Tonarl, som meget sielden kommer til Udbrud i den finske Folke- 

 sang. Glaeden gaaer her ikke videre, end til det milde Udlryk af 

 en lykkelig Kiaerlighed eller en anden indvortes Harmonie; hvor- 

 imod langt hyppigere Sorg, Veemod, Lsengsel, Savn og al indvortes 

 Siaelslidelse udaande deres Vaande og Smerte, skiondt uden staerk, 

 skaerende Mislyd. Man bar sagt om de finske Viser, at Udtrykket 

 af Veemod og en dyb Folelse af Eensomhed , er det, som hyp- 

 pigst udtaler sig i den Syngendes Meddelelser, enten til sig selv, 

 eller til den levende og livlose Natur, til Traeer, Blomster, Klip- 

 per og Soer, eller til Fugle , Fiske og andre Vaesener. Det er 

 rimeligt, at denne Egenskab bos Folkepoesien staaer i et harmo- 

 nisk Forhold til Finlands Natur. En svag Befolkning, udstroet 

 over store og vidtloftige, mere skovrige, end af betydelige Bierg- 

 hoider giennemskaarne Landstraekninger , hvis Eensformighed kun 

 brydes ved en tallos Maengde af storre og mindre Soer og Skovmoser, 

 kan ikke andet end forboie den Charakteer af Stilhed og Eensom- 

 hed, der tillaegges Naturen i detle Land. En indfodtForfatter*) (Dr. 

 LomiroO siger i Anledning af en Vise, hvori den unge Pigc for- 

 tacller at bun eier „et Baelte af onde Dage, og en Dug af Sorgens 

 Vajvning", at man kunde gicrne „kalde hele Samlingen af de finnske 

 Folkesange en Sorgens Vcevning. Rcndegarnet i den er i det 

 Mindste altid spundet af Sorger, om endog Islaellen slundom 

 varierer." 



Uagtct nu, som man veed, en tungsindig Tone heller ikke er 



*) E, Lonnroll , i Forlalcn til hans Udgavc af finnske Folksviser QKanteletar) 

 8. "Fosteilandskt Album". III. p. 104. 



