71 



aldeles fremmed for vor nordiske Folkepoesie, og" i det mindste 

 nsesten udelukkende hersker i de nordiske Folke-Melodier til danske 

 og^ svenske Ballader, som tilligemed disse ere giemte til vore 

 Dage ved Almuens, nu i Danmark naesten forstumrnede traditionelle 

 Sang: saa vil man dog ved at laese fmske Runer, strax blive 

 vaer , at det hele Forhold er grundforskielligt. I den nordiske 

 Ballade er Subslantsen eller Stoffet ofte nok tragisk eller sorge- 

 ligt; men Tonen altid mere episk-alvorlig , Sorgens Udlryk mere 

 umiddelbart og objectivt i Handlingens og Tildragelsens Frem- 

 slilling, end del er subjecliv-lyrisk , eller et Billede af Sia^lens 

 lidende Tilstand, af en mork eller melancholsk indvortes Stemning 

 hos Sangeren. Saaledes er virkelig den finske Folkesang ligesaa 

 forskiellig fra den skandinaviske, som Nordens Myther ere det fra 

 Finnernes, eller som de Folk , der stamme fra Ural og Altai ere 

 fra de caucasisk-gothiske Stammer. Finnernes Runer eller lyriske 

 Sange svare i det Hele langt mere umiddelbart til denne Diglarts Natur 

 og Charakteer, end de nordiske Ballader, i hvilke Handling og Begi- 

 venhed, Charakterens Afpraeg og Villiens Virken i det ydre Liv, 

 altid spille Hovedrollen; hvorimod Menneskets indre Virken, Sise- 

 lens Rorelser og modtagne Indtryk, og Folelsens Stemninger, for- 

 trinligen er det , der gientager sig eller gienklinger i Finnernes 

 Sange. Disse have en Fiinhed, Reenhed, Uskyldighed og Mildhed 

 i Folelsens Udtryk , som de nordiske Ballader ikke kiende noget 

 til; saalidt som de sidstes episke Eensformighed kiender den Af- 

 vexling og Mangfoldighed , hvilken den fmske let bevaegelige 

 Lyrik logger for Dagen. Det er saaledes det so- og skovrige, bli- 

 dere, mere dyrkelige, men dog ode, eensomme, for det meste endnu 

 tyndt beboede Finland — og det er Folkets idyllisk rolige, ven- 

 lige og milde, men ved ingen heroisk Forlid oploftede, af ingen 

 historisk Glands belyste Nationalitet , som bar afprseget sig i de 

 fmske Runesange.*) Uagtet man derfor uden Tvivl vel maa antage, 



*) Vi maae, ved her at anvende delte Ord, engang for Alle bemserke, at det 

 linske Ord Run a ikke staaer i nogen Forbindelse med det skandinaviske 

 af samme Lyd. Finnerne kiende intet til Runer eller Runeskrift , eller til Alt 

 hvad dermed stod i Forbindelse, Det finsRe Umna betyder blot Sang. 



