94_ 



varet meget laenge. I dot hcle folger af disse Forsog, at dt^t 

 kulsurc Kalkvand ved Vandets Kogepunct ikkun kan bundfa^ldo 

 saa megen kulsuur Magnesia, at den ikke naaer 13 Procent af den 

 bundfirldtc Blanding, og det er Grundcn hvorfor jog der bar sat 

 Graendsen for den dolomitiske Kalksteen. 



Den naeste Ra?kke af Forsog vedkom Indvirkningen af kul- 

 suurt Katron-Kalkvand paa Soevandet, delle Nalion-Kalkvand blev 

 saaledes tilberedt, at jog til det almindelige kulsure Kalkvand 

 salle saa meget kulsuiirt Natron, som det kunde taale uden at 

 blive uklart. 



I 3 Forsog erboldt jeg ved forskjellige Varmegrader mellem 

 50 og iOO« C. 13,10; 14,85; 27,93 Procent kulsuur Magnesia. 

 Ogsaa ber viste sig den samme Usikkerhed i Resultalerne, som 

 ved Forsogene med det rene kulsure Kalkvand, aabenbart foraar- 

 saget ved endnu ubekjendte, og derfor upaaaglede Belingelser; 

 men saameget synes at fremgaae af Forsogene, at det kulsure 

 Natron-Kalkvand bundfaider et storre Forhold af kulsuur Magnesia 

 end det rene kulsure Kalkvand; medens det sidsle af Soevandet 

 bundfalder dolomilisk Kalk, udskiller det forsle Doloniit. 



Den Iredie Raekke af Forsog skulde tjene til at bestemme, 

 hvorledes nogle af de mecst bekjendle Mineralkilder vilde indvirke 

 paa Soevandet, naar de kom i Vexelvirkning med det. Decoinpo- 

 sitionen skele her ved Kogningen. Sellers -Dolomit var sam- 

 mensal af 



kulsuur Kalk 86,55. 



— Magnesia .... 13,45. 



100,00. 

 Pyrmonler-Dolomit , beregnet efler den tilligemed de kulsure 

 Salle udskille Ma^ngde Jerntveilte 



kulsuur Kalk 84,38. 



— Magnesia .... 5,12. 



— Jernforilte .... 10,50. 



100,00. 

 WUdungcr dolomilisk Kalksleen^ bcstaaer af 



