31 



hundrede Aar efter Roms Stiftelse allerede fandtes en betydelig 

 Uliighed i Formuen, eller at dergavesCforholdsviis)rige, formuende, 

 velhavende og iibemidlede romerske Borgere — hvilket paa den Tid 

 omlrent var det samme, som at der gaves storre, mindre og ganske 

 smaa Jordeiere — • saaledes undgik man ligesaa lidt i den romerske 

 Republik Folgerne af de forandrede Forhold, som en fremskri- 

 dende Uliighed i Formuen frembragte, som Trykket, der efter- 

 haanden , med foroget Vspgt faldt paa den ubemidlede Almue. 



Det oprindelige Aristokratie i den romerske Republik udgiorde 

 de patriciske Slammer, CClans, gentes) som laenge ved en ligesaa 

 uoverstigelig Skranke vare adskilte fra enhver Forbindelse med 

 Plebeierne, som den nyere Tids Adel laenge var det for Borger- 

 standen. Servius Tulliiis kunde og vilde ikke gribe ind i det 

 historiske Grundforhold; men han vilde ved sin Forfatning arbeide 

 imod Slaegt-Aristokratiets', eller Patriciernes Overvsegt i alle so- 

 ciale Forhold, ved at give Formuen lige Vaegt hos begge Folke- 

 classer; og hvormeget denne Forfatning endog virkede imod 

 Mcengdens Magt, eller Ochlokratiet CPobelregiering), saa var det 

 dog ved den, at det virkelige demokratiske Princip forst kom ind 

 i den romerske Republik. Det fik sin egentlige Gyldighed ved 

 det saeregne Communalsamfund, der under Servius organiseredes 

 for Plebeierne, saavel i Staten Rom, som paa Landet, eller ved denne 

 hele* Folkeclasses Inddeling i Regioner og Roder QTribus); og 

 hvor abnorm en Organisation det endog kan synes at vajre, efter 

 vore nyere Begreber og Indrelninger, at Tribus-Forfalningen laenge 

 havde et Slags selvstwndig politisk Deel i Statsmagten, ved Siden 

 af og i Opposition til Comitierne med deres Centurier, indtil den 

 med Tiden smellede sammen med disse; og at derhos de patri- 

 ciske Curier, og endelig Senatel, udgiorde to andre slatsrellige 

 Magter, hvoraf man saaledes egentlig kunde taelle fire i den romerske 

 Republik: saa blev dog Statens Eenhed overhovedet storre og 

 mere kraftig, end Samfundets , saa laenge baade et egentlig ari- 

 stokratisk og egentlig demokratisk Princip hegge kunde bevare 

 deres Livskraefter , uden at gaae under i den blot materielle In- 

 teresse, og ovcrvaeldes af en med rivende Hurlighed i det Uhyre 

 voxende Pengemagt og Luxus. Thi saalaenge bine to a)dlere 



