34 



■ 



vendles til al Huusgierning, men til at dyrkc Jorden; hvilkel 

 kunde v«re saa meget mere fordeelagtigt for Eieren, da ingen 

 Trail giord.e Krigstieneste *^). Den Rige kunde herved tilsidst 

 giore sig reent uafhajngig af den fattige, frie Arbeider; og de. 

 umiddelbare Jordbrugere eller romerske Selveiere, med deres 

 smaa plebeiiske Agerlodder fra gammel ^Tid , maatte nodvendig 

 komme i en Tilsland, der blev ligesaa trykkende, som unaturlig i 

 en Slat, hvor alle Maglens, Besiddelsens ogFormuens Dimensioner 

 voxede i stigende Forhold, med enhver heldig Krig, enhver ny 

 Udvidelse af Republikens Landgraendser. • Hertil kom endnu Sav- 

 net af det, vi kalde en „Middelstand" og en industriel Borger- 

 classe. Haandvaerksmaend og Kraemmere, uden Jordeiendoni, vare, 

 efter den Serviske Census, udelukkede fra Skattemandlallet, men 

 derved ogsaa fra egentlige Borgerrettigheder. Laengere hen, da 

 Slavernes Maengde voxede, blev det almindeligt at de Rige lode 

 alle Fornodenheder forfaerdige af Tra?lle. Paa denne Maade sav- 

 nede Rom det Mellemled, som kunde naerme Staenderne til hver- 

 andrs, og ved Kiobstad-Industriens og Handelens Erhverv bidrage 

 til at udjaevne Ulilghed i Formuen. 



Saalaenge Romerne dog overhovedet holdt fast ved deres op- 

 rindelige nationale Institutioner, og ikke opgav Charakteren af et, 

 agerbrugende og krigersk Folk — saalaenge man kunde kalde dem 

 en noisom og tarvelig Nation, uden Rigdom : havde Folgerne af 

 et overhovedet endnu ikke saa staerkt i Oine faldende Misforhold i 

 Formuens Fordeling, imellem den ved betydelige Midler uafhaen- 

 gige, den erhvervende og arbeidende, og den ubemidlede eller 

 fattige Deel af Folket, ingen politisk betaenkelige eller farlige 

 Virkninger. — Modsaetningen og Striden imellem Rigdom og Faltig- 

 dom, imellem maegtige Sla?glcr eller Slammer, storre Grundeiere, 

 med de af den afhaengige Clienter, og Maengden af smaa og fattige 

 Jordbrugere, viste sig tidligt nok i den romerske Ilistorie; men 

 den bevaegede sig laenge om politiske Rettigheder, og holdt sig 



*) De Liciniske Agerlove («. nedcnfor) sogle allerede at saeUe en Grajndsc for 

 denne Misbru?; men del var saa langl fra, al den blev underirykt, at Sla- 

 vernes .Vassc steg i sanme Forhold som Romerncs i Italien sammendyngede 

 Rigdom. 



