vel delle Princip, og del demokratiske Partie slorre Magt og Frem- 

 gang; men uden at denne hragte nogen t>cesentlig Grundforbedring 

 i Folkets Tilstand. Et Forhold, hvorom man allerede begyndle 

 at klage i de romerske Kongers Periode: Mangel paa ja^vnt ud- 

 bredt Velstand, uliig Fordeling af Landeiendoni, og Rigdoms Be- 

 nytlelse til at underlrykke og udsuge de Fattige, vedblev i Aar- 

 hundreder at vaere en Hovedkilde til en deels naturlig, deels 

 konslig opvakt Misfornoielse hos en Deel af Almuen. 



Det forste, og maaskee det virksomste Forsog paa at udjaevne 

 disse Misforhold, (paa en Tid da Statens Udstra?kning var saa 

 ubetydelig) var den, i Forening med den Serviske Skatte-Ind- 

 deling ivaerksatte Uddeling af storre Lodder af Statsjorden (7 Jugera) 

 til de herlil |mest traengende Plebeiere. Men Formuen var paa 

 den Tid endnu fortrinligen hos Palricierne. Adelen beholdt ogsaa 

 derved for det forsle og la^nge den slorste Deel af sin Overvaegt 

 i Staten; uagtet den ikke kunde forsvare den Enemagt eller af- 

 giorende Overmagt, hvoraf den i Roms forste Aarhundreder var 

 i Besiddelse. Med enhver ny Bevaegelse af Folket table Patricierne 

 een politisk Forrettighed efler den anden; men Pengemagten tabte 

 ikke sin Uafhaengighed; den styrkedes og tiltog snarere med en- 

 hver heldig Krig, enhver ny Erobring. Det allerede befaestede 

 Demokratie greb nu (omlrent 200 Aar efterat den romerske For- 

 fatning var grundlagt ved den Serviske Census, og 143 Aar efter 

 Kongernes Fordrivelse) til et Middel, der selv viser os Forhol- 

 denes Forandring. — Ved den LicinMe Lov, den mserkvaerdigste 

 af de i Roms Historie beromte Agerlove, (leges agrariae) vilde 

 Demokratiet finde Midler til at indskraenke saavel de Fornemmes 

 Rigdom, som deres politiske Overvaegt. Dens Ophavsmand, Folke- 

 tribunen C. Licinius Stolo, selv baade meget riig og af en an- 

 seelig plebeiisk Familie, var det vel snarest om at giore, at haeve 

 sin egen Folkeclasse i politisk Vaegt og Betydenhed lige med den 

 patriciske; men for at vinde Folket blev Agerloven og Gields- 

 loven ham de vigtigsle. De Liciniske Love indbragte nemlig 

 tvungne Lettelser i demeest Irykkende Gieldsforhold imellem be- 

 midlede og fattige Borgere; dernaest paabod de, at den ene Con- 

 sul altid skulde vaeiges af den plebeiiske Stand; endelig foreskrcv 



