23 



get af det Kraftfulde, Noget af det Rene, Noget af del Harmoni- 

 ske, som ofte endnu forhoies ved Omgivelsen, som den blaae Him- 

 mel, der speiler sig i Vandet, Vandets egen Blankhed, en Bag- 

 grund af gronne Traeer. Kun hos nogle Faa vil endnu Oldtidens 

 Diglersagn om Svanesangcn og denne Fugls Helligelse til Apol 

 foie Noget hertil. — Men naar vi nu see Svanen paa Land, op- 

 hore vi da at finde den skjon? Som oftest folger det hele Billed, 

 vor Indbildningskraft har dannet sig om den, endnu med paa 

 denne Dyret fremmede Grund og forandres kun lidet i den korte 

 Tid, vi saedvanligt see den der; men skulde vi see den der laenge, 

 vilde dens for en saadan Tilstand uhjaelpsomme Bygning meget 

 forandre det Indtryk, vi havde modlaget af den, medens vi saae 

 den i dens egentlige Naturstilling. Vi ere saa vante til at see 

 Svanen i dens retle Naturstilling, at vi naesten studse ved Opfor- 

 dringen til at belragte den udenfor samme. Ganske i det mod- 

 satte Tilfaelde befinde vi os med Hensyn paa Aben. See vi et 

 Oieblik bort fra de Folelser, der opvaekkes hos os, naar vi sam- 

 menligne den med Mennesket, og forsaette vi os hen i de Egne, 

 hvor den fremstilles os i dens Naturstilling, i Skoven, paa Trae- 

 ernes Grene, mellem deres Lov, hvor dens behaendige Klavren og 

 dens lystige Spring more os, saa tjener den baade til at oplive 

 den Naturomgivelse, hvori den befmder sig, og opvaekker et der- 

 med sammenhaengende Behag. Dens Lighed med Mennesket, som 

 man iovrigt har anslaaet for hoit, har givet os Anledning til Sam- 

 menligninger, som have kraenket vor Selvfolelse, men endnu mere 

 ere faldne ud til at vaekke hos os en Modbydelighed for den. 

 Det maa vaere nok at have henpeget paa Noget, som kan bi- 

 drage til at opiose denne Naturdissonants; maaskee vil en mere 

 Indsigtsfuld kunne gjore dette fuldkomnere: maaskee vil denne 

 Losning endog fordre Indsigter, som endnu ikke haves. Til at 

 forebygge Misforstaaelser bor det endnu her udtrykkeligt siges, 

 at der ingenlunde fordres, at vi skulle ophore, indenfor en vis 

 Opfatningskreds at betragte Aben som haeslig, fordi den Haes- 

 lighed, vi finde hos den, kan som en [Naturdissonants oploses 

 i en omfattende Harmoni; hver af disse Opfatninger har sin Be- 



