reltigelse, kun den ene i en langt hoiere og omfangsrigcre Til- 

 Yserelseskreds end den anden. 



Til at oplyse en anden Art Haislighed hos Nalurgjenslande, 

 kan Flagermusen tjene. Den henhorer til Paltedyrene og bar dog 

 en falsk Lighed med Fuglcne, idet at dens Forbeen nied deres 

 umaadeligt forlaengede Tseer ere bespaendte med Hinder, som tjene 

 til Flyveredskaber, saa ulige disse end ere Fuglens Vinger. Dette 

 Dyr afviger saa sla^rkt fra Pattedyrenes Skikkelser, at vor sand- 

 selige Opfatning ikke vil give den Plads imelleni dem, og ligesaa- 

 daa gaaer del, naar vl forsoge at give dem en Plads blandt Fug- 

 lene. Den skr^ekker saaledes Inbildningskraften, som noget Una- 

 turligl, endskjondt den una?gteligt har sit velbestemte Sted i Dyr- 

 livets Udviklingsraekke; men dette fremtraider ikke for Indbild- 

 ningskraften. Forst dersom en hoist fuldendt Viden kunde frem- 

 slille i enfolde og klare Traek, hvorledes den horte til Nalurhelet, 

 vilde Indbildningskraften kunne danne sig et tilsvarende Billede. 

 Paa det Indsigternes Stade, hvorpaa vi befinde os, maa Indbild- 

 ningskraften blive uforsonet dermed; ja, den foier endnu til, at den 

 forer sit Liv i Morket, og derved end ydermere minder os om 

 noget detSkjonne og Gode Fjendtligt. Fornuften kan ikke fordre, 

 at Inbildningskraften skal opfatte Sagen anderledes; men den siger 

 OS allerede forelobigt, at netop det, at den skjuler sig i Morket, 

 formindsker dens Indgreb i vor Skjonhedsverden, og Fornutten 

 Ivivler ikke om, at Flagermusen udgjor en Dyresla)gt, der horer 

 til det Heles Samstemning. Man seer let, at Vanskeligheden 

 ikke her er fremstillet som oplost, men at der kun er henpeget 

 paa den i Fornuftverdenen liggende Nodvendighed, at den maa 

 lade sig oplose, og gjennem en ved Fornuften frembragt Klarhed 

 engang findes forsonet med Indbildningskraften. Hverdagslivets 

 Opfatning vil hervcd ikke lilintelgjores; thi det vil kun vaere for- 

 saavidt, som Indbildningskraften gaaer over i vidende Anskuen, ati 

 denne Forsoning skeer. 



Det er ogsaa forst paa et saadant Slade, at Vanskabningerne 

 kunne sees i deres Sammenha^ng med hele Naturens Lovslemmig- 

 hed. Saavidt vor Indsigt hidtil er kommen, see vi, at Vanskab- 

 ningerne frembringes ved en overva^tles enlen Forstorring eller 



