36 



ken endnu ikke er organiseret. I denne Udvikling var dct nod- 

 vendigt at gaae tilbagc til Kirkens Tilsland og Forhold til Staten 

 i de aeldste Tider og isjerdeleshed til den Stilling, som den prole- 

 stantislvc Kirke indtog. Af de bekjendte forskjellige Theorier cller 

 satikaldle Syslcrner, der gaae ud paa at forklare den prolestantiske 

 Kirkes Stilling til Staten, liar Forf. troet at kunne paavise, at det 

 saakaldle episkopale System er det, som naermest slutter sig lil 

 Reformatorerncs Anskuelser, og at det ogsaa er det> som den 

 danske Kirkebestyrelse til forskjellige Tider liar havt for Oje. 

 Hvad Kirkeforfainingens BeskafTenhed angaaer, da sogte Forf. at 

 vise, at den Kirkens Repraesentation, som det saakaldtc CollegiaU 

 systems nyeste Forfspgtere ansee for at hore til en god Kirkefor- 

 fatnings Va?sen, ligesaalidet findes begrundet i den prolestantiske 

 Kirkes Bekjendelsesskrifter, som den af Systemets Ophavsmand 

 CPfaffJ bar vaeret paataenkt; uagtet en almindclig Repraesentation 

 af Kirken vel med en vis abstrakt Conseqvents kan udledes af 

 dels Laere, at Kirken er et lige Selskab, er del dog kjendeligt, at 

 de mange Onsker i denne Reining fornemmelig ere opstaaede ved 

 Paavirkning af Tidens politiske Anskuelser og Forkjaerlighed for 

 repraesentalive Former. At Kirkens Selvsta^ndighed og dens 

 vaesentligste Interesser kun lidet vilde sikkres ved den almin^ 

 delige Valgret og Valgbarhed, hvortil Conseqventsen maatte lede 

 og hvortil de flere Forslag i den nyeste Tid allerede tydelig hen- 

 pege, oplystes ved at henvise til flere Conflicler, som vilde op- 

 slaae mellem Stat og Kirke, naar man vilde lose de Baand, som 

 endnu knytte dem til hinanden. v ^nilb'm , 



1 Henseende lil Sporgsmaalet om Kirkens Ejendomsrel bar 

 Forf. sat sig den Opgave: ved Lovgivningen fra Cbristian III, Fre- 

 derik II, Christian IV og Christian V, at fore Beviset for, at den 

 danske Regjering klart bar erkjendl Kirkens Ejendomsrel og at dp 

 enkelte Regjeringshandlinger, der synes at have gjort Indgreb i 

 denne, ingenlunde kunne betragles som Anvendelser af et Princip, 

 der efter Reformationen skulde have betragtet Kirkens Ejendom 

 som Slalens, men som Undlagelser fra den i en Maengde Lovbud 

 opstillede Regel, alKirkegodsetskal holdes adskilt fra Statens, hvor- 

 for i denne Henseende Grundlovens § 87 maa komme lil Anvendelse, 



