4& 



Gjenslande, de belegne, ligesom og del horende Barn leltest laerer 

 de saakaldte Nomina onomopoielica; de ovrige mere vilkaarlige, 

 symbolske Togn opfaller del dog ogsaa meget snart, og del er 

 ogsaa her Inslinclsprogel der Ijener som Tolk for Fornuftsproget. 



Denne Erfaring vil allerede tilslr^kkeligen kunne godlgjore 

 den ovenfor fremsatte Paasland, at Sprogevnen — navnligen Evnea 

 at gjore Brug af et Fornuftsprog — ikke beroer paa visse legem- 

 lige Fuldkommenheder, men paa Menneskets aandige Vaesen. I 

 end hoiere Grad fremtraeder imidlertid Paastandens Riglighed i de 

 enkelte Erfaringer, der haves cm dovstumme blinde Born, der 

 gjennem Folelsen alene have kunnel laere et Fornuftsprog. 



Gebaerdesprogets Tegn ere Symboler, der naermest kunne 

 stilles lige med de chinesiske Skrifttegn eller de aegyptiske Ord- 

 Hieroglypher, forsaavidt de ligesaalidt som disse ere sammensatte 

 af Bogslaver eller kunne underkastes nogensomhelst Boining, som 

 Declination, Conjugation eller deslige. At dette GebaTdesprog 

 kan tilfredsstille det tajnkende Menneskes Trang til gjensidig Med- 

 delelse, vil man folgelig have lige saa liden Grand til at betvivle, 

 som man er bereltiget til at betvivle det om det chinesiske Skrift- 

 sprog. GcbtTrdesprogcl har endydermere de vaesentlige Fordele 

 tilfaelleds mod Talesproget, at det 1) kan meddeles med samme 

 Hurtighed som Tankegangen og 2) kan ledsages af Instinctsproget, 

 forsaavidt delte udtaler sig i Blik, Minespil og Gesticulation. Er- 

 faringen bekrajfter, hvad man lettelig vil kunne forudanlage, at 

 det fremfor nogen anden Sprogform egner sig til Brug for de 

 Dovstummes gjensidige Meddelelse, ligesom og til at bibringe dera 

 de til deres Aandsgaver og Stilling passende Kundskaber. 

 ^r Som et Symbolsprog, der ikke er udsprunget af Talesproget 

 eller, med andre Ord, hvis Symboler ikke ere phonetiske Csaa- 

 ledes som idetmindste Egypternes alphabetiske Hieroglypher og 

 alle nugjeldende Skriftsprog med Undtagelse af det chinesiske); 

 tager Geba^rdesproget aldeles inlet Hensyn til Nationalsprogene 

 og forholder sig som de enkelte endnu i Skriftsproget vedlige- 

 holdte ikke phonetiske Symboler, navnlig Tallenes. Ligesom de 

 arabiske Taltegn ere optagne i een og samme Betydning hos alle 

 dannede Nationer, skjondt de af hver isaer udtales paa en anden 



