50 



Maade, saalcdes vilde f. Ex. del ved de franske D 6 vs turn mean- 

 slaller indforte Gebajrdesprog have kunnet anvendes i de danske, 

 og de Dovslumme fra de forskjellige Lande, hvert iried sit Tale- 

 sprog, vilde da have havl den Fordcel, at besidde et Universal- 

 sprog. Ja Tankon ligger nieget naer, om ikke, hvis Saadant var 

 blevet iagltaget, selv Horende vilde med Nylle kunnc have la^rl 

 Eleinenlerne af delle Gebajrdesprog, for at benylte det som en 

 Pasilogie, idelmindste ved de for en Reiscnde almindeligt fore- 

 kommende Tilfa)lde. Man bar imidlerlid intet Hensyn taget til 

 denne vel ogsaa kun nieget sjeldent anvendelige Fordeel, og der 

 gives i de forskjelhge Lande forskjellige National - Gebaerdesprog 

 ligesom National-Talesprog. 



Deriinod bar man, og aabenbart med Rette, henvendt den 

 allerstorsle Opmaerksomhed paa at laere de Dovstumme et Skrifl- 

 sprog. At alle Dovslumme og ikke derhos fjoldede Born kunne 

 laere et saadant, giver et nyt og slaaende Exempel paa Menne- 

 skels Sprogevne. Den Omslaendigbed, at alle nu gjeldcnde Skrift- 

 sprog ere phonetiske, laegger den Dovstumme en ganske over- 

 ordentlig Vanskelighed i Veien derlil fremfor den Horende. Del 

 horende Barn bar snart gjort sig fortrolig med Alphabetet, hvis 

 ringe Anlal Symboler (Bogstaver) ere Tegn for Lyd, det allerede 

 siden det forsle Leveaar selv bar vidst at danne; og ved at ud- 

 tale dem i deres Raekkefolge (stave), borer det den sammensalte 

 Lyd Cdet Ord), hvis Betydning det allerede kjender. For den 

 Dovslumme falde disse Fordele ved de phonetiske Skriflsprog al- 

 deles bort. Han maa l«re de skrevne Ord fra forst af i deres 

 Heelhed som en ny Ra?kke Symboler, hvis Betydning maa laeres 

 ved at bruge som Tolk enlen Geba^rdesproget eller Inslinclsproget 

 eller en Ra?kke Billeder — bedst naturligviis ved at benylte alle 

 tre Hjelpemidler. Han laerer derpaa Bogstaverne, uden at op- 

 falle deres phonetiske Betydning, kun som Symbolels enkelte 

 Dele (om Forskjellen mellem Vocaler og Consonanter gjor ban 

 sig ingen Forestilling), og endelig Belydningen af Bogslavernes 

 Foranderlighed under de grammalicalske Ordboininger. Ved Dov- 

 stummelaerernes Flid og Taalmodighed bruge de dovstumme Born 

 i Reglen kun 1 eller 2 Aar for at forstaae de til deres Underviis- 



