55 



som man let iiidseer, i alle taenkelige Grader. Vise Foraeldrene og 

 Opdragerne ingen Omhyggelighed i at tiltale Barnet med tilsvarende 

 lydelig Rosl, saa larer det lunghore Barn ikke Talen, laerer ikke 

 sit Modersmaal. Men det horer dog Lydene og Tonerne, opfatter 

 de tonende elastiske Legemers Ziltringer ikke blot som Zittringer 

 gjennem Folelsesnerverne (hvilket alle Dove og Dovstumme have 

 lilfaelleds med den Horende), men opfatter dem tillige som Lyd og 

 Toner gjennem den med slig Opfattelsesevne ene og alene be- 

 gavede Horenerve. At saadanne tunghore Born dommes til at 

 indsaettes blandt de Dovfodte, og — maaskee aldrig gjores deel- 

 agtige i et af de va^sentligste borgerlige Goder, det at kunne 

 tale med sine Medborgere, skjondt de dertil have Evne, maa an- 

 sees for hoist uretfaerdigt. Har et Menneske end langt storre 

 Najmme for Geba^rdesprogel end for Lydsproget, bor dog vistnok 

 Fornuflsproget laeres og udelukkende laercs ham i denne Form i 

 alle de Tilfaelde, hvor det endnu er saa let gjorligt som hos disse 

 Pseudo- Dovstumme, hvis Antal er meget betydeligt, thi de laere 

 naturligviis ulige lettere og ulige bedre at tale end de virkelig 

 Dove, selv i en senere Alder og efterat Gebaerdesprog, Skrifl- 

 sprog og Fingersprog maaskee hele Barnealderen have vaeret 

 dercs eneste Meddelelsesform. 



I Modsaetning til alle hidtil naevnte Tilstande, der ere for- 

 bundne med Stumhed: 1) Dovhed fra Fodslen eller fra det forste 

 Par Leveaar, 2) Dovhed fra den senere Barnealder, 3) Tung- 

 horighed fra Fodslen eller den tidlige Barnealder — staaer ende- 

 lig den Tilstand, i hvilken Stumheden er begrundet i Fatuitet, 

 hvad enten dermed er forbunden Dovhed eller Tunghorighed eller 

 ingen af Delene, forsaavidt en saadan Tilstand meer eller mindre 

 udelukker Lydsproget netop fordi det er et Fornuftsprog, altsaa 

 i samme Grad ogsaa udelukker Gebaerdesproget. 



Prof. E. berorte dernaesl, af hvor overordentlig Vigtighed 

 det her omhandlede ^Emne viser sig i practisk Henseende, navn- 

 lig til Bedommelsen af Kure for Stumhed og Dovhed og til Be- 

 dommelsen af et Sporgsmaal, der netop for Tiden er optaget i 

 vort Faedreland, og paa hvis Afgjorelse ikke saa ganske faa Med- 



