64 



dva?ler med Forkja?rllolicd og^ oplyscr mod Klarhed Enkellheder, 

 der kun for ham, dcr liavde gjcnncmvandrel alio Liltcraturcns util- 

 gjajngeligste Helligdomme, kunde slillc s\g i dot klareslc Lys. 

 Fra denne bans Iver for at vide alt, at kjende del Dunkle, at see 

 SammenhaDng i de afbrudle og afrevne Levninger, der for enhvcr 

 anden ere uden nogensomhelst Orden og Forbindclse, udspringe 

 ogsaa de Fell, for hvilkc han, som enhver anden alvorlig og ivrig 

 Gransker, var udsat: han forbandt underlidon det, som njeppe paa 

 den Maade ret vel lader sig forbinde, og bans Phantasie skabte 

 undertiden Sammenhfeng der, hvor den for den provende Forstand 

 ikke saa let kommer tilsyne. 



Hvad der idelig og la^ngst har bcskjajfliget Finn Magnussen, 

 hvad der, efler hans egen Yllring, var bans kja^reste lilteraire Sys- 

 sel, er Oplysningen af gamlc nordiske Indskriftcr. Hans mang- 

 foldige Forbindelser her i Landel og i Udlandet salte bam i Stand 

 til at blive bekjendt med alle nye Opdagelser i dette Fag, og bans 

 lange Studium og sindrige Kiogt gjorde bam det muligt, na)sten 

 altid, endog ved det forsle Syn, at forklare dem. At de maalle 

 forklares, folgcr af sig sciv; dot undlader en Oldgransker ikke. 

 Han laeste Indskrifter, som ingen anden kundc iidrede, saedvanlig 

 med meget Held, skjondt man vel nu almindelig antager, at 

 han i to Tilfaelde bar taget aldeles feil: i Forklaringen over Obe- 

 lisken i Rutbwel, og i Forklaringen af Runamo. Den sidste har 

 gjort meest Opsigt i den lajrde Verden, deels ved den Vidunder- 

 ligbed, at en saa seldgammel, saa mserkelig Indskrift, efler i Aar- 

 hundreder at have vaeret en uoploselig Gaade, i vore Dage skiilde 

 kunne forklares saa fuldstgendig, saa uimodsagt som lilsyneladende 

 uimodsigelig, og tillige paa en saa ejendommelig Viis; deels ved 

 den ligesaa store Vidunderlighed, at denne Forklaring, der var 

 gaaet igjennem den la^rde Verden, havde modtaget dens Hylding, 

 og deriblandt, ja forst og fornemmelig, dette Selskabs, der frem- 

 kaldte den, dog skulde va?re en Feillagelse, Skal man bebreidc 

 nogen noget i denne Henseende, saa er det vist, at Bebreidelsen ikke 

 naermest kan ramme Runefortolkerens Minde; han meddeelte i sin 

 forste umiddelbare Glajde sin formeentlige Opdagelse til flere grundige 

 Laerde, og forst efler at de, ikke blot havde billiget, men havde 



