171 



udarbeidet hislorisk Frenislillin^ afAlt, hvad der er skeet, deels 

 theojeliskt for at anbefale, deels prakliskt for at ivaerksaette et 

 Eiertdomsfielledsskab, enten i Staterne eller i andre Sarnfund, 

 eller bar havt en hermed beslaeglet Tendents. 



Den historiske Classe. 



Det er noksom bekjendt, at ikke blot i den aeldre Tid eg 

 under det romerske og senere det graesk-byzantinske Herredomnie 

 Alexandrien i ^gypten var en af Verdenshandelens vigtigste 

 Stapelstaeder^ men ogsaa at, efterat ^Egypten i det syvende Aar- 

 hundrede var koinmen i Arabernes Haender og efterat under Fa- 

 timiterne Cahira havde haevet sig til at blive Landets Hovedstad 

 og Middelpunktet for den africansk-asiatiske Caravanhandel, Alex- 

 andrien, begunstiget ved s'\n fordeelagtige Beliggenhed saa at sige 

 i Spidsen af tre Yerdensdele, ved sit specielle geographiske For- 

 hold til Middelhavets talrige Oer og vidlspredte Kyster, ved solve 

 Landets Frugtbarhed paa de herligste Naturproducter og fortrin- 

 ligste Handelsartikler (Abulfeda Descript. ^gypti) og ved de 

 respect, segyptisk-arabiske Dynastiers Iver for Handelens Interesse 

 og Flor — til hvis fuldstajndigere Kundskab den arabiske Literalur 

 uden Tvivl besidder mange endnu ubenyltede Materialier — ved- 

 blev at spille en Hovedrolle som Handelsslad, og paa en Tid, da 

 Soveien til Oslindien endnu ikke var opdaget, dannede det vig- 

 tigste Forbindelsesled mellem Occidenten og Orienten og var 

 Begges storste Handelstorv og Oplagsplads. 



Det er ligeledes bekjendt, at ei alene en levende Samqvem 

 fandt Sted mellem denne Handelsplads og alle de sydeuropaeiske 

 Lande indtil det atlantiske Hav og forbi Slraedet ved Gibraltar, 

 men at ogsaa Skibsfart og Handel paa Alexandrien fandt Sted fra 

 langt fjernere Egne i Europa, og at denne Handelsstad jevnlig 

 besogtes af Handelsskibe fra Normandiet, England, Flandern og 

 del nordvesllige Tydskland indtil Danmark og Oslersoen, saaledes 

 som delte udlrykkelig bemaerkes og i det Enkelte angives i Ben- 

 jamins af Tudela Reisebeskrivelse fra sidste Halvdeel af det 12te 

 Aarhundrede (cfr. Asliers Udg. med tilhorende Anmaerkninger); 



