H6 



maade, dog har vaeret denne nsDrinere, sorge over Tabet af denne 

 ledle Mand. 



Hvad det var, der frem for alt laae ham paa Hjerte i de 

 store Sporgsmaal oni vort Iiele Statsvajsens Otnskabelse, der efter 

 i nogle Aar at have rort sig i vort Fajdreland, fik en bradt 

 Losning i 1848, det gaaer tydelig frem af nogle Smaaskrifler, som 

 han i dette og folgende Aar udgav. Navnlig meddelte han under 

 Titel af „Slemmer fra Frankrig og England om Tokammersysle-* 

 met" i Oversajltelse et Sted af ^Considerations sur la constitution 

 par Ed. Laboulage" og et Fragment af et Brev fra Lord Brougham 

 til Marqvis Landsdown. Det var nu sandelig ikke Fjender af Fri- 

 hed og Fremskridt, som Rosenvinge tog med sig for at advare 

 sine Landsmajnd imod at overile sig ved den nye Stalsbygning, 

 de vare i Begreb med at opfore. Om end den engelske Forfatter 

 i det arislokratiske Overhuus, hvoraf han er Medlem, saae et tryg- 

 gere Vaern for Frihed i Samfund med Orden end det nogen anden 

 Statsforfatning har givet, saa er dette vel ikke andet end hvad 

 Erfaring har bekrajftet, og det er langt fra ham at andre Stater 

 kunne eller skulle uden behorige Lempninger give en lignende Ind- 

 relning Plads i deres Forfatninger. Endog i del Nordamerikanske 

 Senal finder han et forsvarligt Vaern mod det Tyrrannie, som han 

 anseer for en uudeblivelig Folge af et Eetkammer, eller, hvad 

 han og saelter ved Siden deraf, en Forfatning, der vel har to 

 Kamre, men byggede paa samme Grundvold. Den franske For- 

 fatter, som Rosenvinge har oversat, er endog en bestemt Mod- 

 slander af et Arvekaramer, medens han finder, at et Pairskammer, 

 som det Frankrig fik efter Julirevolulionen, havde den Erfaring, 

 Kundskab og Besindighed, som vilde have sikkret det behorig 

 Vaegl i Lovgivningen, hvis det ikke havde manglet en saa folkelig 

 Rod i Opinionen som behovedes for at det ogsaa i Sager af po- 

 litlsk Natur kunde veie op mod det andet Kammers Indflydelse. 

 Han angriber og den almindelige Valgret med skarpe Vaaben, 

 men forkaster den ikke ubetinget, undtagen forsaavidt den hele 

 Slatsmagt derfra skal have sin Oprindelse; thi det har bans Bi- 

 fald, at i de forenede nordamerikanske Stater den ene af de tre 

 Magler udgaaer fra den almindelige Valgret. I det Forord, hvor- 



